VOS

1. Kunta, vastaajan nimi ja virka-asema / Kommun, svararens namn och tjänsteställning:
Vastaajien määrä: 174
- . 	Kontiolahden kunta (276), Pauliina Pietikäinen, talousjohtaja
- . 	Taivassalon kunta, Vesa Rantala, kunnanjohtaja
- . 	Asikkalan kunta, Juri Nieminen, kunnanjohtaja
- . 	Äänekoski
Matti Tuononen
talousjohtaja
- . 	Parikkala
Marjatta Laukkanen, hallintojohtaja
- . 	Kankaanpään kaupunki
Pekka Laiho
Kaupunginkamreeri
- . 	Kempele
Riitta Remes
Resurssijohtaja
- . 	Kerava
Henry Lehto
Kaupunginkamreeri
- . 	Hyvinkään kaupunki
Kari Stenholm
talousjohtaja
- . 	Raahen kaupunki

Päivi Määttä
talouspäällikkö
- . 	Suonenjoen kaupunki
Jaana Kuuva, talousjohtaja
- . 	Närpes stad
Hans-Erik Lindqvist, stadsdirektör

- . 	Rauman kaupunki, Mervi Raita, talousjohtaja
- . 	Urjalan kunta, Hannu Maijala, kunnanjohtaja
- . 	Riihimäen kaupunki
Kaupunginhallitus

Aila Ylioja
talousjohtaja
- . 	Pomarkku
Eero Mattsson
kunnanjohtaja
- . 	Enontekiön kunta
Mikko Kärnä
Kunnanjohtaja
- . 	Lestijärven kunta, Esko Ahonen, kunnanjohtaja
- . 	Siikaisten kunta, kunnanhallitus
- . 	Hämeenkosken kunta
Anja Brofeldt
kunnanjohtaja
- . 	Kaustisen kunta

Arto Alpia
kunnanjohtaja
- . 	Harjavallan kaupunki
Jaana Karrimaa
kaupunginjohtaja
- . 	Joensuun kaupunki
Risto Väänänen
talous- ja strategiajohtaja
- . 	Pyhtää
Matti Rupponen, hallintojohtaja
- . 	Kangasniemen kunta
Hannu Manninen
hallintojohtaja
- . 	Pedersöre kommun
Stefan Svenfors
kommundirektör
- . 	Pyhärannan kunta, Pauliina Sarilo kunnanjohtaja (vastaukset käsitelty kunnanhallituksessa 13.1.2014).
- . 	Kuusamon kaupunki
Anu Helin
hallinto- ja talousjohtaja
- . 	Larsmo kommun (440)
Carola Löf
Tf kommundirektör
- . 	Nivalan kaupunki, kaupunginjohtaja Kari Valtanen
- . 	Liedon kunta
Johanna Mäkinen
Vs. hallintojohtaja
- . 	Uuraisten kunta, kunnanhallitus
- . 	Virolahti
Osmo Havuaho, kunnanjohtaja
- . 	Vesannon kunta
Pasi Lievonen
kunnanjohtaja
- . 	Hankasalmen kunta, kunnanjohtaja

(vastaus on käsitelty myös Hankasalmen kunnanhallituksessa on myös kunnanhallituksen päättämä kunnan kanta)
- . 	Karkkilan kaupunki
Juha Majalahti
Kaupunginjohtaja
- . 	Kannonkosken kunta
Maarit Autio
kunnanjohtaja
- . 	Nokian kaupunki, kaupunginhallitus
- . 	Tyrnävän kunta, Tuula Marttinen, talousjohta
- . 	Kuhmoisten kunta
Sanna Luukkanen
hallintojohtaja
- . 	Kinnulan kunta

Henrik Kiviniemi
vs. kunnanjohtaja
- . 	Hollolan kunta, kunnanjohtaja Päivi Rahkonen
- . 	Nurmes,
Jari Lampinen,
kaupunginkmareeri

Vastaus perustuu kaupunginhallituksen kannanottoon 13.1.2014
- . 	Siuntion kunta, Erkki Eerola, taloussuunnittelija
- . 	Hausjärven kunta, kunnanhallitus
- . 	Vetelin kunta, Jyri Myllymäki, talousjohtaja
- . 	Toholammin kunta
Jari Kangasvieri
kunnanjohtaja
- . 	Valtimo
Leena Mustonen
kunnanjohtaja
- . 	Pihtiputaan kunta
Mauri Jouppi, kunnansihteeri
- . 	Keminmaan kunta
Mauri Posio
kunnanjohtaja
- . 	Kärkölän kunta
Erja Viitala
vs. kunnanjohtaja
- . 	Kouvolan kaupunki, Tuukka Forsell, talous- ja rahoitusjohtaja
- . 	Tervon kunta
Petteri Ristikangas, kunnanjohtaja
Tervon kunnanhallitus 13.12.2014 § 19 päätöksen mukaisesti.
- . 	Lapinjärven kunta / kunnanhallitus
Tiina Heikka, kunnanjohtaja
- . 	Miehikkälän kunta
Antti Jämsén
Kunnanjohtaja
- . 	SIIKALATVAN KUNTA
Tuomo Haapalahti
kunnanjohtaja
044-5118400
- . 	Hämeenkyrön kunta, Antero Alenius, kunnanjohtaja
- . 	Lapuan kaupunki

Arto Lepistö, kaupunginjohtaja
Tuula Kuisti, talousjohtaja
- . 	Vaalan kunta, Vaalan kunnanhallitus
- . 	Kangasalan kunta
Jarmo Kivineva
kehitysjohtaja
- . 	Kemi, Tero Nissinen, kaupunginjohtaja
- . 	Laihia
Rikala Juha, kunnanjohtaja
- . 	Karstulan kunta, Eino Nissinen, Kunnanjohtaja
- . 	Ranuan kunta 
Sirpa Hakala, kunnanjohtaja
- . 	Staden Jakobstad, Marlene Byggmästar, specialsakkunnig
- . 	Kajaanin kaupunki, kaupunginhallitus
- . 	Joutsan kunta
Pekka Takala, talousjohtaja
- . 	Ylivieskan kaupunki
Kauko Sarkkinen kaupungin kamreeri
- . 	Vehmaan kunta, Ari Koskinen, hallintojohtaja
- . 	Huittisten kaupunki
Hallintojohtaja
Katariina Koivisto
- . 	Lahden kaupunki

Janne Mäki

kaupunginsihteeri
- . 	Hartolan kunta
Merja Olenius
kunnanjohtaja
- . 	Perhon kunta 

Kunnanjohtaja Jukka Hillukkala

Kunnanhallitus 13.1.2014 §2
- . 	Kauhajoen kaupunki
Kaupunginjohtaja Keijo Kuja-Lipasti
- . 	Kuopion kaupunki
Sirpa Lätti-Hyvönen
strategiajohtaja / Talous- ja strategiapalvelu

Vastaukset on käsitelty Kuopion kaupunginhallituksessa 13.1.2014
- . 	Punkalaitumen kunta, Lauri Inna, Kunnanjohtaja
- . 	Kyyjärven kunta
Eero Ylitalo
Kunnanjohtaja
- . 	Rautjärven kunta
Harri Anttila
kunnanjohtaja
- . 	Järvenpään kaupunki, Antti Peltola, talousjohtaja
- . 	Padasjoki
Heikki Jaakkola
kunnanjohtaja
- . 	Teuvan kunta / kunnanhallitus
Veli Nummela, kunnanjohtaja

- . 	Köyliön kunta
Seppo Saarinen
Kunnanjohtaja
- . 	Reisjärven kunta
Pekka Leppänen
kunnanjohtaja
- . 	
Kronoby kommun

Michael Djupsjöbacka, kommundirektör
- . 	Korsnäs kommun
Anita Ismark
Kommundirektör
- . 	Lieksa
Johanna Tähkiö, kaupunginkamreeri
Matti Taponen, vs. kaupunginjohtaja
- . 	Ilmajoen kunta, Mika Sillanpää, Hallinto- ja talousjohtaja
- . 	Puumalan kunta, Matias Hilden, kunnanjohtaja
- . 	Somero, kaupunginjohtaja Sami Suikkanen
- . 	Ylöjärven kaupunki
Riku Siren
Kehitysjohtaja
- . 	Säkylän kunta
Hallintojohtaja Kalevi Mäkipää
- . 	Isonkyrön kunta

Kunnanhallitus 13.1.2014
Kunnanjohtaja Eino Toivola
- . 	Porvoon kaupunki
Raija Vaniala
rahoitusjohtaja
- . 	Saarijärven kaupunki
Mirja Niemi, talous- ja hankintajohtaja
- . 	Karijoen kunta
Viljo Kurvinen
kunnanjohtaja
- . 	Alajärven kaupunki
Talousjohtaja Tapani Kotanen
- . 	Kivijärven kunta

 Kunnanhallituksen puheenjohtaja Erkki Leppänen

 Kunnanjohtaja Pekka Helppikangas
- . 	Forssan kaupunki

Leena Järvenpää
talousjohtaja
- . 	Kokkolan kaupunki
Leena Heinua-Nieminen
hallintosihteeri
- . 	Loviisan kaupunki, 

Kirsi Kettunen
Talousjohtaja
- . 	Virtain kaupunki
talousjohtaja Pirjo Männistö
- . 	Laukaan kunta, Lasse Leppä, Vs. talousjohtaja.
- . 	Ruokolahti
Antti Pätilä
Kunnanjohtaja
- . 	Kalajoen kaupunki
Juhani Yliparkas
Talousjohtaja
- . 	Jyväskylän kaupunki
Ari Hirvensalo
Talousjohtaja
- . 	Pyhäjärven kaupunki, vt. kaupunginjohtaja Veikko Tikkanen
- . 	Turku
Aleksi Randell
Kaupunginjohtaja
- . 	Nykarleby stad
Gunilla Lillbacka
Stadskamrer
- . 	Suomussalmen kunta
kunnanhallitus
Asta Tolonen
kunnanjohtaja
- . 	Pelkosenniemi, Erkki Parkkinen, kunnanjohtaja
- . 	Pudasjärven kaupunki
Seija Turpeinen
Hallintojohtaja
- . 	Juupajoen kunta
Kunnanjohtaja Pirkko Lindström
- . 	Orimattilan kaupunki
Päivi Suikkanen
Talousjohtaja
- . 	Paltamo

Arto Laurikainen,  kunnanjohtaja
- . 	Jämijärven kunta
Esa Ala-Karvia Kunnanjohtaja
- . 	Vimpelin kunta
Juhani Laasanen
Kunnanjohtaja
- . 	Enonkoski
Kari Kuuramaa
kunnanjohtaja
- . 	Sodankylän kunta/kunnanhallitus
Kunnanhallitus 14.1.2014 § 8

Päivi Vauhkonen, talous- ja hallintojohtaja, pöytäkirjanpitäjä
- . 	Sonkajärven kunta (762)
Simo Mäkinen, kunnanjohtaja
Eeva Suomalainen, kunnansihteeri
- . 	Kokemäen kaupunki
Markus Ojakoski
kaupunginjohtaja
- . 	Marttila, Heini Luoma, hallintojohtaja
Asia on käsitelty kunnanhallituksen kokouksessa 16.1.2014.
- . 	Kaskisten kaupunki
Marlene Svens, kaupunginjohtaja
- . 	Malax kommun
Mikko Ollikainen            Hasse Stagnäs
Vik. kommundirektör     Vik. kommunsekreterare
- . 	Tervolan kunta
Mika Simoska
Kunnanjohtaja

- . 	834
Tammelan kunta
Kunnanjohtaja Matti Setälä
matti.setala@tammela.fi
puh. 03-4120 200, 050 569 4930

Lomakkeen täyttäjä:
Asianhallintasihteeri Minna-Liisa Mäkilä
minna-liisa.makila@tammela.fi
puh. 03-4120 212, 050 5646 562
- . 	Haapajärven kaupunki
Kaupunginjohtaja Juha Uusivirta

Kaupungin vastaus kohdassa 8
- . 	Ruskon kunta, Kari Lehtinen, hallintojohtaja
- . 	889 Utajärvi, Kyösti Juujärvi, kunnanjohtaja
- . 	Kristiinankaupunki, Rikard Haldin talouspäällikkö
- . 	Espoo

Pekka Heikkinen
taloussuunnittelujohtaja
- . 	Pälkäneen kunta, Toni Leino, kamreeri
- . 	Pertunmaan kunta
Juha Torniainen
kunnanjohtaja
- . 	Kauhavan kaupunki
Liisa Salo, hallintojohtaja
- . 	Raseborgs stad /komplettering

Thomas Karlsson
stadskamrer
- . 	Ulvila, Mikko Polvenlahti, hallintojohtaja
- . 	Kotka, Sirpa Kosonen, Talous- ja rahoitusjohtaja
- . 	Karvian kunta
Tarja Hosiasluoma
kunnanjohtaja
- . 	Jämsä
Ari Luostarinen
talousjohtaja
- . 	Toivakka
Kalle Larsson
kunnanjohtaja
- . 	Naantalin kaupunki

Marrti Sipponen

vs. kaupunginjohtaja
- . 	Rovaniemen kaupunki
Marja Marjetta
hallintosihteeri
- . 	Savukoski
Mauri Aarrevaara
Kunnanjohtaja
- . 	Myrskylän kunta
Jouko Asuja
kunnanjohtaja
- . 	Kannuksen kaupunki
Terttu Korte, kaupunginjohtaja
- . 	Merijärven kunta
Kari Jokela
Kunnanjohtaja
- . 	Laitilan kaupunki, Jukka Alkio kaupunginjohtaja
- . 	RISTIJÄRVEN KUNTA
Raija Potila
kunnanjohtaja
- . 	Iisalmen kaupunki
Marja-Leena Martikainen
talousjohtaja

- . 	Tohmajärven kunta, Olli Riikonen, kunnanjohtaja
Vastausta ei ole käsitelty toimielimissä
- . 	Liperin kunta

Hannu Raninen
Kunnankamreeri
040 554 3320

- . 	Pargas stad, Patrik Nygrén, ekonomidirektör
- . 	Lohjan kaupunki
Talousjohtaja
- . 	Paimion kaupunki
Jaana Hölsö
hallintojohtaja
- . 	Petäjävesi
talouspäällikkö Kaija Laitinen
- . 	Pirkkalan kunta
Lätti Petri
talousjohtaja
- . 	Kimitoöns kommun
Tom Simola
kommundirektör
- . 	Rääkkylän kunta
Teemu Kejonen
Kunnanjohtaja
- . 	Auran kunta, Mika Joki, kunnanjohtaja
- . 	Mänttä-Vilppulan kaupunki
Esa Sirviö, kaupunginjohtaja
- . 	Savitaipaleen kunta
Tapio Iso-Mustajärvi
kunnanjohtaja
- . 	Seinäjoen kaupunki
Aaro Honkola
rahoitusjohtaja
- . 	Sastamala

Elina Alajoki
talousjohtaja
- . 	Puolangan kunta
Seppo Rajala
Kunnanjohtaja
- . 	Siilinjärven kunta, Vesa Lötjönen, kunnanjohtaja
Kommentit käsitelty kunnanhallituksen kokouksessa 17.1.2014.
- . 	Taipalsaaren kunta

Mika Kesseli, vs. hallintojohtaja
- . 	Vörå kommun
Christina Båssar
Kommundirektör
- . 	Tuusula
Markku Vehmas
talousjohtaja
- . 	Akaan kaupunki
Aki Viitasaari
kaupunginjohtaja
- . 	Lappajärvi, kunnanjohtajta Tuomo Lehtiniemi
- . 	Harri Hiitiö
kunnanjohtaja
- . 	Parkanon kaupunki
Jari Heiniluoma
kaupunginjohtaja

jari.heiniluoma@parkano.fi

- . 	Isojoen kunta, kunnanjohtaja Linda Leinonen, 040-1880566
- . 	Janakkalan kunta, Katja Pesonen, vt. kunnanjohtaja
- . 	Helsingin kaupunki
Tuula Saxholm
Rahoitusjohtaja

2. Onko tasauksen suunta oikea ja uusi tasausjärjestelmä parempi kuin nykyinen? / Är utjämningsriktningen korrekt och är det nya utjämningssystemet bättre än det nuvarande?
Vastaajien määrä: 168

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	- On hyvä, että esityksessä syntyy kannuste lisätä verotettavaa tuloa myös tasausrajan alapuolella olevien kuntien keskuudessa. Tasausraja 100 % ja tasauslisä 80 % ovat kannustavia ja oikeudenmukaisia.
- . 	Tilanteessa, jossa kunnan veropohja laajenee, hyöty tulee kunnalle itselleen. Epäselväksi jää, miten tasauslisän laskentamalliksi valikoitui ehdotettu 80/20 tai miten syntyi näkemys 700 miljoonan euron siirtämisestä nimenomaan verotulojen tasaukseen.
- . 	De allmänna principerna för ändringen av utjämningssystemet är riktiga. Det är bra att kommunen får fördel av ökande skatteinkomster upp till utjämningsgränsen. Kraftverkens fastighetsskatt bör i alla fall inte tas med i utjämningen.
- . 	tasauslisä parantaa kannustavauutta (20 %)
- . 	Esitetty malli on kannustavampi kuin edellinen
- . 	Tasauslisän nostaminen 85 %:iin tulisi ottaa harkintaan
- . 	Tasausrajan korotus ja tasausvähennyksen progressiivisuus ovat myönteisiä tekijöitä.
- . 	Ja, principerna för utjämning kan anses riktiga. Kommunen får fördel av ökade skatteinkomster upp till utjämningsgränsen
- . 	Tasauksen suunta oikea, mutta tasauslisäprosentti liian alhainen
- . 	Mutta paikallaan olisi oikeudenmukaisuuden toteutumiseksi tasauksen tason nosto nyt esitetystä! Tasauksen suunta sinällään on oikea ja on hyvä, että uusi tasausjärjestelmä olisi entistä kannustavampi, eli verotulojen kasvusta jäisi aina tasausrajan alapuolella olevalle kunnalle itselleenkin jotain lisäarvoa kassaan. Nykyisessä järjestelmässähän vain korkeamman veroprosentin tuoma etu jää kunnalle itselle, verotulojen kasvu hyödyttää sitten vain välillisesti. Kannustavuus on tässä hyvä uudistus. Mutta ongelma uudessa tasausjärjestelmässä on kuntien omarahoituksen nosto järjestelmän rahoittamiseksi 131 €/as, joka käytännössä leikkaa verotulon tasauksen nykyistä pienemmäksi esimerkiksi Keski-Suomessa kaikilta pieniltä kunnilta, jos tasauksen taso jää tähän. Eli yhteenlaskettu muutos, siis uuden verotulotasausjärjestelmän ja kuntien omarahoituksen noston osuus yhdessä, olisi lähes kaikille pienille kunnille hyvin negatiivinen. Koko maata tarkastellessa verotulojen jakautuessa alueellisesti hyvin eri tavoin, olisi toivottavaa, että tasausrajaa voitaisiin nostaa 85 %:iin tasausrajan ja kunnan verotulon välisestä erotuksesta, ja vaikka muutos sitten rahoitettaisiin kuntien omarahoitusosuuden lisänostolla uudistuksessa, niin silloin tasausjärjestelmä kohdentuisi alkuperäisen tarkoituksensa mukaisesti oikeudenmukaisemmin koko maahan. Edelleen isot kaupungit ja verotuloja keskimääräistä selkeästi enemmän keräävät kunnat hyötyisivät muutoksesta, mutta muutos ei silloin vesittäisi koko tasausjärjestelmää. Pienentäisi myös jonkin verran läpinäkyvällä ja oikeudenmukaisella tavalla kuntien välisiä taloudellisia kokonaismuutoksia tässä uudistuksessa.
- . 	Mutta tasausrajan nostaminen 100 %:iin johtanee entistä suurempiin vuosittaisiin tasauksen määrän vaihteluihin joissain kunnissa.
- . 	Tasausrajan tulisi olla kuitenkin esitetystä 80 %:sta korkeampi
- . 	Muutoksen suunta on oikea, koska valtionosuusjärjestelmän tulisi rahoittaa yhtäläiset palvelut eri puolilla maata eikä rahoittaa korkeampia kustannuksia. Ongelma on periä siirron kustannukset asukaslukupohjaisesti. Tasauksen piirissä tulisi olla myös kaikki kiinteistöverotulot.
- . 	Uudistus vie verotulojen tasausta oikeudenmukaisempaan suuntaan
- . 	Kannustavuuden lisääminen myös verotulojen tasauksessa on hyvä asia.
- . 	Tasauksen suunta on oikea, mutta tasauslisäprosenttia pitää nostaa nyt suunnitellusta 80 prosentista vähintään 85 prosenttiin. Kaikki kiinteistöverot tulee palauttaa tasauksen laskentapohjiin, nyt on otettu huomioon pelkästään voimalaitosten kiinteistöverot.
- . 	Uusi tasausjärjestelmä kannustaa nykyistä järjestelmää paremmin kuntia panostamaan elinkeinopolitiikkaan ja siten lisäämään verotulojaan.
- . 	Kannustavuus on hyvä asia
- . 	Mutta omavastuu 20% vesittää täysin ajatuksen, että tasausraja olisi kuntien keskimääräinen  laskennallinen verotulo. Kannustavuus sinänsä hyvä mutta sen merkitys alhaisten tulojen kunnissa varsin pieni koska kunta joka tapauksessa voimiensa mukaan pyrkii kehittämään elinvoimaa, asukkaiden taloudellista ja henkistä hyvinvointia. Omavastuuosa poistettava tai pienennettävä 10%:ksi. Kiinteistöveron tulisi ehdottomasti sisältyä laskennalliseen verotuloon
- . 	Selkeämpään suuntaan ollaan menossa
- . 	Suunniteltu tasausjärjestelmä on Kangasalan kunnan näkökulmasta parempi kuin nykyinen järjestelmä.
- . 	kannustavuuden lisäys tervetullut
- . 	Oikean suuntaine, mutta tasauslisän tulisi olla 85 - 90 %
- . 	Perusajatus pienehköstä siirtymisestä kustannusten tasauksesta tulojen tasauksen suuntaan on erittäin perusteltu ja välttämätön osa uudistuksen kokonaisuutta. On myös tärkeää, että muutos lisää järjestelmän elinkeinopoliittista kannustavuutta ja laajentaa tämän kannustavuuden koskemaan kaikkia kuntia.
- . 	Esitys uudeksi tasausjärjestelmäksi on nykyistä oikeudenmukaisempi. Verotulot kohdistuvat paremmin sinne, 	missä ne syntyvät ja missä panostetaan voimakkaimmin elinkeinoelämään ja työllisyyteen.
- . 	Uusi järjestelmä kannustaa heikon verotulojen kuntia omaan aktiivisuuteen nykyjärjestelmää paremmin, johtuen 80 % tasauslisästä, jonka vuoksi kunta hyötyy verotulojen kasvusta 20 %.
- . 	Kannustavavuus paranee, mutta matalan tulotason kunnat menettävät, jolloin perimmäinen tavoite eli resurssien tasaaminen heikkenee
- . 	Oikeansuuntainen, mutta liian jyrkkä tasaus
- . 	En klar fördel är att kommunen har fördel av ökande skatteinkomster upp till utjämningsgränsen
- . 	De allmänna principerna för ändringen av utjämningssystemet är riktiga. Det är bra att kommunen får fördel av ökande skatteinkomster upp till utjämningsgränsen. Utjämningsgränsen borde dock höjas.
- . 	100 %:n tasausraja on oikein, 20 %:n omavastuu on liian korkea
- . 	Tasausjärjestelmäuudistus on sinänsä oikeansuuntainen, mutta joitain ongelmakohtia siihen sisältyy lähinnä kaikista parhaimman ja heikoimman veropohjan kuntien osalta. Seuraavissa tarkasteluissa on huomioitu 131 euron asukaskohtainen siirto kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen. Mikäli muutosta tarkastellaan asukaskohtaisesti, voidaan havaita, että suurimpien häviäjien joukossa on paitsi veropohjaltaan heikoimpia kuntia, myös kuntia, joissa kunnallisveroprosentti on korkein. Esimerkiksi kymmenen eniten menettävän kunnan tuloveroprosentin aritmeettinen keskiarvo oli 19,85 vuonna 2012. Mikäli eniten häviävä Eurajoki (18,00 %) jätetään pois, on keskiarvo jo yli 20 %. Eurajoen osalta tappio muodostuu voimalaitosten kiinteistöveron muuttuneesta käsittelystä. Toisaalta parhaimman veropohjan kuntien verotulotasauksen progressio, joka sinänsä on uusi asia, on kuitenkin valitusta tekniikasta (30 % + luonnollinen logaritmi) johtuen erittäin matala: esimerkiksi Lieto, jonka laskennallinen veropohja ylittää 100 % tason vain 38 eurolla, joutuu maksamaan tästä vähennystä 13 euroa (33,6 %). Toisaalta Kauniaisten kaupungin verotulot ylittävät rajan yli 3300 eurolla, ja tasauksessa arvioitava veropohja on jopa kaksinkertainen Lietoon nähden. Kuitenkin Kauniaisten vähennysprosentti on ainoastaan 38. Sinänsä on oikeudenmukaista, että enemmistöllä parhaimman veropohjan kunnista tasausvähennys kasvaa nettona edes jonkin verran ja muuttuu edes lievästi progressiiviseksi. Kuitenkin on huomionarvoista, että mikäli tasausjärjestelmän muutoksen vaikutukset katsotaan kuntakohtaisesti, niin eniten tasausjärjestelmän muutoksessa häviävän Eurajoen (voimalaitosten kiinteistöveron merkitys) jälkeen seuraava tasausvähennystä maksava kunta löytyy vasta sijalta 61 (Kauniainen), ja kaikki kunnat tässä välillä ovat, voimalaitospaikkakunnat pois lukien, heikoimman veropohjan kuntia. Edellä mainitusta syystä tasausvähennyksen progressiota olisi siis syytä vielä kasvattaa, esimerkiksi kaksinkertaiseksi. Tällä kerättävällä euromäärällä tasauslisän prosenttia (esityksessä 80) voitaisiin korottaa, tai muuttaa regressiiviseksi, jolloin veropohjaerojen vaikutus kuntien tulojen tasaukseen ei kasvaisi niin paljon.
- . 	Suunta on oikea, mutta tasausrajan ja vähennystä maksavien kuntien maksuosuuden nostamisella parannettaisiin niiden kuntien asemaa, joiden verotulot ovat heikot.
- . 	Tasausjärjestelmä kannustaa omavastuuosuudellaan kuntia kehittämään toimintojaan
- . 	Kannustavuuden lisääntyminen on hyvä, tasaus ei korvaa/vie koko muutosta vaan kunnalle jää siitä osa
- . 	Tasauksen suunta on oikea, koska tasausjärjestelmä muodostaa jatkossa nykyistä suuremman osan uuden valtionosuusjärjestelmän perusrakenteesta.
- . 	Förslaget innehåller många positiva drag. Förflyttningen av tyngdpunkten från kostnadsutjämning till inkomstutjämning ger kommunerna ytterligare ett incitament till att granska och utveckla sin verksamhetsstruktur i en mera kostnadseffektiv riktning. Justeringen av tyngdpunkten mellan åldersstruktur och sjukfrekvens kan ifrågasättas, eftersom satsningar på förebyggande åtgärder inte uppmuntras ur denna aspekt, trots att dessa ur välfärds- och nationalekonomisk synpunkt är nödvändiga och ofrånkomliga. Formeln för beräkning av utjämning av statsandelen samt tilläggsdelen för självförsörjningsgrad i fråga om arbetsplatser ger incitament för aktiverande åtgärder, men kommunernas reella möjligheter i dessa avseenden kan i praktiken vara rätt små. Bibehållandet av tillägget för skärgårdskommunerna är nödvändigt.
- . 	Ehdotus perustuu kahdeksaan kriteeriin ja kolmeen lisäosaan. Nämä uudet kriteerit perustuvat puolestaan laskennallisiin kustannuksiin. Painopiste siirtyy kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen. Eli tasauksen suunta on näinollen oikea. MIkäli kunta pystyy tuottamaan palvelut halvemmalla erotus jää kunnan kassaan. Tämä lisää järjestelmän kannustavuutta. Valtionosuusjärjestelmän tarkoitus tulee olla entistä enemmän kuntalaisten peruspalveluiden turvaamiseen siten, että suunnilleen samanlainen verorasitus on käytössä. Jos kuntien tehtävät ovat resursseihin nähden ylimitoitetut eikä valtio kykene maksamaan kunnille riittäviä valtionosuuksia, on jatkossakin puututtava kuntalaisten subjektiivisien oikeuksien kautta saataviin palveluihin. Vastuu kuntalaisten peruspalveluista on kuntien ja valtion yhteinen asia.
- . 	Tasausjärjestelmä ja valtionosuusjärjestelmä liittyvät toisiinsa. Järjestelmämuutoksessa suunta on oikea kun uuteen järjestelmään sisältyy tuottavuuteen kannustava elementti.
- . 	Verotulotasauksen muuttaminen kannustavaksi myös tasausrajan alittavien kuntien osalta on oikea suunta uudistukselle. Tulojen tasaamisen kasvattaminen 700 milj. eurolla kustannuksen tasauksesta lisää ainakin periaatetasolla kunnan omaa vastuuta ja vapautta tämän verotulotasaustulon käytöstä. Pälkäneen kunta kiinnittää huomiota siihen, että kunnan verotulojen tasaus ei kasva uudistuksessa yhtä paljon kuin sen asukasluvun mukaan tulisi saada ja omarahoitusosuuden kasvun perusteella menettää. Erotus on noin 98 000 euroa. Verotulojen tasauksen kasvattamiseen menetettävä summa laskennallisista valtionosuuksista tulisi saada verotulojen tasauksesta täysimääräisesti takaisin.
- . 	Uudistuksessa häviäjäksi jäävät kaikkien köyhimmät / alhaisimmat verotulot €/asukas omaavat kunnat.
- . 	tasauksessa tulisi huomioida kaikki kiinteistöverotulot
- . 	kriteeristö on parempi
- . 	Suunta on oikea, mutta oikeudenmukaisuuden toteutumiseksi tasauksen tason nostoa tulee vakavasti pohtia.  Uudistuksen ongelmana on, että uudessa tasausjärjestelmässä kuntien omarahoituksen nosto järjestelmän rahoittamiseksi esitetään 131 € / asukas. Tämä käytännössä leikkaa verotulon tasauksen nykyistä pienemmäksi esimerkiksi Keski-Suomen pienien kuntien osalta. Lopullisessa järjestelmässä tasausraja tulee olla suurempi, mitä nyt esitetään.
- . 	Tasauksen pitäisi antaa köyhille kunnille vielä enemmän, koska muila kriteereillä valtonosuutta vähennetään kunnilta, joissa on vähän työpaikkoja ja paljon iäkästä väestöä
- . 	Kiinteistöverot tulisi myös ottaa huomioon verotulojen tasauksessa
- . 	Edellyttäen, että sen perusteita ei muuteta rikkaiden kuntien ja pääkaupunkiseudun hyväksi ja ettei valtion taloutta vuosittain tasapainoteta tasauksen avulla ja kuntien kustannuksella. Tasausrajan nostamisesta 92 %:sta 100 %:iin tulee samalla pitää kiinni.
- . 	Tasauksen suunta on oikea ja uusi tasausjärjestelmä on parempi kuin nykyinen. Uudessa järjestelmässä tulojen tasauksen (verotuloihin perustuvan valtionosuuksien tasauksen) painoa on kasvatettu suhteessa kustannusten tasaukseen.
- . 	100 % tasaus on oikea, mutta kts. kohta ei
- . 	Pääasia on, että keskimääräistä heikommat tai korkeammat verotettavat tulot tasataan.  Järjestelmä ei sinänsä tuo varsinaista muutosta asiaan.  Lasketaan vain hieman toisin.
- . 	Verotulojen tasausjärjestelmän osalta Pirkkalan kunta asemoituu myös uudessa järjestelmässä nettomaksajan eli tasausvähennystä maksavaan asemaan. Tasausvähennystä maksavia kuntia tulisi olemaan koko kuntajoukko huomioiden vähän.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Nyt tehtävässä muutoksessa tulisi tarkastella mahdollisuutta palauttaa koko kiinteistövero tasausjärjestelmään.
- . 	Ehdotus oikean suuntainen, mutta huomioitava myös pienen kunnan väestörakennemuutokset
- . 	Tukee verotulojen kasvua tukevia toimenpiteitä.
- . 	En höjning av utjämningsgränsen till 100 % och införandet av en progressivitet i utjämningsavdraget torde öka incentiven för kommunen att öka sina skatteinkomster.
- . 	Kokonaisuutena suunnitteilla oleva valtionosuusjärjestelmän uudistus on oikean suuntainen. KUUMA-kunnat suhtautuvat lähtökohtaisesti positiivisesti uudistukseen. Tavoite yksinkertaisemmasta ja selkeämmästä järjestelmästä vaikuttaa mahdolliselta saavuttaa.
- . 	Kunnan hyötyminen verotulojen kasvusta tasausrajan ja tasauslisäprosentin erotuksen verran motivoi
- . 	Tasauksen suunta on pääosin oikea ja kokonaisuutena tasausjärjestelmää voidaan pitää nykyjärjestelmää parempana.          -	Ehdotettu tasauslisä 80 %: Lähtökohtaisesti on myönteistä, että tasauksen kannustavuutta lisätään eli verotulojen kasvu hyödyttää jatkossa myös tasausrajan alapuolella olevia kuntia (tasauslisä pudotettu vanhan järjestelmän 100 %:n tasosta ehdotettuun 80 %:n tasoon).              -	Tasausraja 100 %: On lähtökohtaisesti myönteistä, että järjestelmän kannustavuutta lisätään siirtämällä painopistettä koko valtionosuusjärjestelmän osalta kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen. On kuitenkin huomattava, että tasausrajan nostosta hyötyy vain osa kunnista, mutta tasausrajan nosto rahoitetaan kaikkien kuntien yhtä suurella asukaslukuun suhteutetulla osallistumisosuudella (jokaiselle kunnalle vähennys olosuhde- ja tarvetekijöiden tasauksesta eli laskennallisiin kustannuksiin perustuvasta peruspalvelujen valtionosuudesta). Helsingille tältä osin verotuloihin perustuvan valtionosuuden tasauksen sekä peruspalvelujen muutoksen yhteisvaikutus on negatiivinen.         - Tasausvähennys 30 % lisättynä tasausrajan ylittävän osan luonnollinen logaritmi: Esitetty tasausvähennyksen taso ja sen porrastus luonnollisella logaritmilla on sinänsä myönteinen uudistus, koska pääosalle tasausrajan yläpuolella olevista kunnista verotulojen kasvusta koituu uudessa järjestelmässä suurempi hyöty. Helsingin tämänhetkisillä laskennallisilla verotuloilla tasausvähennysrajan muutoksella ei näyttäisi olevan Helsingin osalta vaikutusta.       - Tulojen tasaukseen siirretään 700 milj. euroa kustannusten tasauksesta: Tasausrajojen muuttamisen euromääräinen vaikutus (noin 700 milj. euroa) rahoitetaan peruspalvelujen valtionosuusprosenttia pienentämällä ja tämä ei ole järjestelmän kokonaisuuden kannalta looginen siirto. Kyseisen siirron jälkeen kuntien välisen verotuloihin perustuvan valtionosuuksien tasauksen budjettimomenttiin sisältyy em. erä kuntien keskinäisen tasausjärjestelmän rahoittamiseen. Uudessa järjestelmässä tulisi varmistaa, että valtionosuusjärjestelmän tätä budjettimomenttia ei voitaisi muuttaa esim. valtion budjettipaineiden seurauksena vuosittain, koska tasauksen budjettimomentin mahdollinen muuttaminen toisi epävarmuuden tasausjärjestelmän tasausrajojen pysyvyydestä.
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	Verotulojen tasausjärjestelmässä on huomioitava kunnallis-, yhteisö- ja kiinteistöverotulot. Tasausrajaa on nostettava ylemmäs.
- . 	Miksi järjestelmässä on uutena tekijänä 20 prosentin omarahoitusosuus, jonka seurauksena alhaisen verotulon kunnat menettävät tasauksessa tuloja verrattuna nykyiseen tilanteeseen.
- . 	Verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasauksen tasauslisä tulisi nostaa 90%:iin.
- . 	Valtionosuusjärjestelmä on tehty ja rakennettu sitä varten, että kunnat pystyvät takaamaan, turvaamaan ja järjestämään peruspalvelut ympäri maata. Vaikuttaa siltä, että tuleva uudistus on viemässä usealta kunnalta siihen edellytykset.
- . 	Iso miinus on selkeästi ikärakenteessa ja erityisesti yli 65-vuotiaiden painotuksen romahtamisessa. Kunnissa, jossa asiointietäisyydet ovat pitkiä ja huoltosuhde korkea, ikära-kennepainotusten heikentyminen heikentää valtionosuuksia tuntuvasti.
- . 	Uusi järjestelmä siirtää epäoikeudenmukaisesti 700 miljoonaa euroa valtionosuuksista verotulojen täydennykseen, jossa on kohtuuttoman suuri 20 % omarahoitusosuus.Omarahoitusosuus tulisi alentaa 10 prosenttiin.
- . 	Verotulojen vähentyessä myös tasauksen yhteismäärä laskee
- . 	Tasauslisän rajan asettamista 80 %:iin ei ole esityksessä perusteltu. Raja tulisi nostaa vähintään 85 %:iin, mikä parantaisi erityisesti heikomman verotulotason kuntien asemaa heikentämättä kuitenkaan kohtuuttomasti vähennystä maksavien kuntien asemaa.
- . 	Tasausmallin ehdotetut muutoksesta koituvat hyödyt näyttäisivät julkaistun aineiston perusteella kanavoituvan erityisesti kasvukeskuksiin. Tämä ei voine olla ehdotuksen motiivina tältä osin, eikä sitä voi missään nimessä pitää oikeudenmukaisena pieniä maaseutukuntia kohtaan. Verotulojen tasausmalliin ehdotetut muutoksen näyttäisivät johtavan maamme eri osien välisen tasapuolisuuden pyrkimyksen haaksirikkoon hyvin nopealla aikataululla. Myöskään tasausrajan asettamista 80 %:iin ei ole perusteltu mitenkään.  Tasausmallia tulee tarkastella, mutta sen pohjaideaa ei saisi unohtaa reformia suunnitellessa.
- . 	Vaikka uusi tasausjärjestelmä onkin entistä järjestelmää kannustavampi, siinä on seuraavat keskeiset ongelmat: 20 %:n omavastuuosuus uutena tekijänä (alhaisen verotulon kunnat menettävät tuloja) ja kiinteistöverotulojen palauttaminen tasaukseen vain osittain (noin puolet voimalaitosten kiinteistöverosta).
- . 	Omarahoitusosuuden korottaminen 131 € per asukas vähentää pienten kuntien lopullisia valtionosuuksia. Tasausmalli näyttää johtavan siihen, että suuret veropohjaltaan kohtuullisen hyvin menestyvät kaupungit tulevat tasauksen piiriin.
- . 	Tervon kunta pitää valtionosuusuudistusta tarpeellisena, hyvää on valtionosuusperusteiden määrän vähentäminen kahdeksaan, kolmella lisäosalla täydennettynä.Merkittävin muutos valtionosuusuudistukseen liittyvässä ehdotuksessa tapahtuu väestön ikärakenteen ja sairastavuuden tarkastelussa. Kunnat, joissa on iäkäs, mutta terve väestö, menettävät kriteerien painoarvojen muuttuessa.
- . 	Tasausrajan nosto 100 % yhdistettynä 20 % omarahoitusosuuteen pienentää valtionosuutta etenkin alhaisen verotulojen kuntien osalta, joilla on jo nyt vaikeuksia selvitä valtion osoittamien tehtävien hoidosta.
- . 	Tasauksella on varmistettava peruspalvelujen yhdenvertainen saatavuus väestö- ja sijaintitekijöistä huolimatta.
- . 	Verotuloihin perustuvan valtionosuuksien tasauksen lähtökohtana on ollut tukea alhaisen verotulon kuntia. Yksittäisen kunnan mahdollisuudet vaikuttaa kunnan elinkeinorakenteeseensa ja yritysten sekä asukkaiden sijoittumiseen kunnan alueelle ja sitä kautta verotulojen kehitykseen ovat rajallisia ja hyvin erilaisia, joten pyrkimys kannustavuuden lisäämiseen järjestelmän kautta (uudistusluonnoksen esitetty tasauslisän pudottaminen 100 prosentista 80 prosenttiin) ei ole tästä näkökulmasta perusteltua. N. 700 milj. euron siirto olosuhde- ja tarvetekijöistä verotulojen tasaukseen kaipaa lisäperusteluja.
- . 	On oikein, että tasausraja nousee 100%iin. Sen sijaan on väärin, että tasausrajan nosto rahoitetaan nostamalla kuntien omarahoitusosuutta. Tasauslisän tulisi olla 100%. Voimalaitosten kiinteistöveroa ei saa ottaa mukaan tasausjärjestelmään. Useimmille voimalaitoskunnille, erityisesti vesivoiman ollessa kyseessä, kiinteistövero on ainut tulo, jota voimalaitoksen sijoittumisesta kuntaan saadaan. Jäljellä muutoin on vain haitta. Voimalaitosten vaikutukset ulottuvat myös muihin kuin voimalaitoskuntiin, mutta vaikutus myönteinen esim. energia, työpaikkojen tai yhteisöveron muodossa.
- . 	Tasausjärjestelmän oikeellisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen on vaikea ottaa yksityiskohtaisesti kantaa, kun esitystä ei ole kunnolla ja avoimesti perusteltu. Esimerkiksi 20% omavastuun käyttöönottoa ei ole kunnolla perusteltu. Kannustavuus omien verotulojen hankkimiseksi ei ole sopiva peruste. Monet kunnan saavat verotuloja hyvin ilman omaa ansiota. Tasausjärjestelmää muutettaessa tulisi olla kunnolliset laskelmat erilaisista tulovirroista. Keskuskaupungit hyötyvät entistä enemmän keskitetyistä palveluista. Esimerkiksi Keski-Suomessa yksistään sairaanhoitopiirin osalta koko maakunnan rahoilla rahoitetaan noin 3700 työpaikkaa keskuskaupunkiin. Näyttäisi siltä, että esitetyssä mallissa tasausjärjestelmän muutoksella siirretään satoja miljoonia euroja tarveperustein lasketuista kaikkien kuntien valtionosuuksista tasausjärjestelmän kautta suurimmille kaupungeille. Järjestelmän muutos johtaa siihen, että entistä suurempituloiset kunnat saavat tulojen tasausta, suurituloisimmat maksavat suhteessa aiempaa vähemmän ja pienituloisimmat saavat suhteessa entistä vähemmän. Muutos vaikuttaa eniten niissä kunnissa, jotka muutoinkin ovat erityisen riippuvaisia valtionosuuksista.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen selvitysmies Miettisen esittämällä tavalla laskentakriteerejä vähentämällä ja selkeyttämällä on oikean suuntainen, mutta nimenomaan verotulojen tasauksessa tulee huomioida väestöltään pienituloisten harvaanasuttujen maaseutupitäjien elinvoimaisena säilyminen. Elintärkeää on muuttaa ehdotettua valtionosuusjärjestelmää siten, että verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasauksen tasauslisä nostetaan vähintään 90 %:iin. Ranuan kunnalle tasauslisän nostaminen 90 prosenttiin toisi verotulotasausta 144 €/as enemmän nykyiseen tasausjärjestelmään verrattuna ja 135 €/as enemmän kuin 80 % tasauslisä. Ranuan kunnan valtionosuuksien menetykset pienenisivät siten 242 eurosta/asukas 135 euroa/asukas.
- . 	Vertailulaskelmat uuden ja nykyisen järjestelmän välillä antavat harhaanjohtavan kuvan 700 milj. euron olosuhde- ja tarvetekijöiden tasauksen siirron johdosta. Tasausraja tulee olla vähintään 85 % Verotulotasauksen voittajakunnista alle 131 e/asukas tuleekin häviäjiä. (Perhon luvut + 28 e/asukas muuttuukin 103 e/asukas.) .
- . 	edelleen liian epäselvä ja monimutkainen, kriteerin tulisi olla yksinkertaisempi jotta se todella olisi avoimesti perusteltavissa suurelle yleisölle, nyt pelin makua
- . 	Painopisteen siirtäminen kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen on epäedullinen erityisesti kunnille joissa ikärakenteesta tai työllisyystilanteesta johtuvat kustannukset ovat korkeita. Kuntien 20 % omavastuu ei ole oikeudenmukainen. Tasausrajan tulisi olla vähintään 85-90 %. Myös vähennystä maksavien kuntien maskuosuuden laskeminen aiheuttaa entistä enemmän eroja kuntien taloudellisessa tilanteessa. Tasausjärjestelmä suosii selkeästi suuria keskuksia, ja kuristaa entisestään pieniä muuttotappioalueita.
- . 	Valtionosuusuudistuksen lähtökohtana tulee olla tasa-arvoisten palvelujen rahoituksen turvaaminen kaikkialla maassa asuinkunnasta riippumatta. Nykyinen valtionosuusjärjestelmä on vaikeaselkoinen ja laskenta perustuu osittain vanhentuneeseen tietoon. Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen on tarpeellista. Selvitysmiehen esitys valtionosuusjärjestelmän uudistamiseksi on pääosin oikeansuuntainen ja kannatettava. Uudistuksessa järjestelmä yksinkertaistuu ja kriteerien sisältö uudistetaan ja päivitetään. Uudistusesitys on hyvä pohja asian jatkovalmistelulle.
- . 	Kiinteistövero tulee palauttaa kokonaisuudessaan valtionosuuden tasausjärjestelmään, koska se on täysin verrattavissa kunnan muihin verotuloihin, joilla rahoitetaan kunnan palvelutoimintaa
- . 	On oikein, että tasausraja nousee 100:iin. Sen sijaan on väärin,että tasausrajan nosto rahoitetaan nostamalla kuntien omarahoitusosuutta. Tasausrajan tulisi olla 100 %.
- . 	Tasauslisän rajaaminen 80 % tekee vääryyttä uudistuksessa häviäville kunnille. Perustellumpaa olisi määritellä tasauslisä 85 %:iin jolloin uudistuksessa ei olisi menettäjiä laskennallisten valtionosuuksien omarahoitusosuuden suurentamisen (131 €/kuntalainen). Toisaalta 85 % tasauslisä mahdollistaisi suurempien kuntien tulojen tasauksen riittävässä määrin.
- . 	Tasausjärjestelmä vaatisi tarkennusta. Kiinteistöveroa ei saa siirtää tasausjärjestelmän piiriin (tästä tarkemmin kohdassa 8)
- . 	ks. kommentit alla kohdassa 8
- . 	Tasausjärjestelmään tulee palauttaa asuinrakennusten ja vapaa-ajanrakennusten kiinteistöverot sekä yleisen kiinteistöveroprosentin mukaiset kiinteistöverot. Em. kiinteistöverojen poisjättämiselle ei ole mitään perusteita.
- . 	Pitäydyttävä vain verotulojen tasauksessa
- . 	Kustannusten tasauksesta siirretään 700 miljoonaa euroa tulojen tasaukseen.  Näin kaikki kunnat menettävät 131 euroa asukasta kohden, koska verotulojen tasaus tehdään kuntien verotuloista mutta samanaikaisesti valtionosuuksia leikataan kuntien omarahoitusosuutta kasvattamalla.  Tasausrajan nostaminen 91,86 prosentista 100 prosenttiin on oikein, mutta sen sijaan tasauslisän laskeminen 100 prosentista 80 prosenttiin ei ole tarkoituksenmukaista ja se ei kunnan näkemyksen mukaan vaikuta kuntien veropohjan kasvattamishaluihin.  Kunnat haluavat joka tapauksessa kehittää kunnan elinvoimaa riippumatta verotulojen tasauksen määrästä. Kuntalaisten työllistyminen ja hyvinvointi kulkevat käsi kädessä ja tuovat kustannussäästöjä asukkaiden paremman toimeentulon kautta. Kunnan näkökulmasta huonompi vaihtoehto on se, että kuntalaiset joutuvat muuttamaan työnperässä kokonaan pois kunnasta. Tuolloin menetetään näiltä osin valtionosuudet kokonaan. Tasauslisä tuleekin nostaa ehdotetusta 80 prosentista 100 prosenttiin. Lisäksi tasausjärjestelmään ei saa ottaa mukaan voimalaitosten korotettua kiinteistöveron osuutta. Erityisesti vesivoimalaitoskunnille kiinteistövero on ainut tulo, jota voimalaitoksen sijoittumisesta kuntaan saadaan. Muutoin jäljellä jää vain vesivoiman säännöstelystä aiheuttamat haitat. Esimerkiksi Suomussalmella vesistöjen säännöstelyn vaihteluväli on Vuokkijärvessä 6 metriä ja Kiantajärvessä 4 metriä.  Voimalaitosten vaikutukset ulottuvat myös muihin kuin voimalaitoskuntiin, mutta vaikutus on myönteinen esimerkiksi energian, työpaikkojen tai yhteisöveron muodossa. Voimalaitosten korotetulla kiinteistöveron osuudella kompensoidaan säännöstelyn haittoja, eikä se ole kiinteistöveronluoteinen erä vaan ns. vesivoimamaksu.
- . 	Esitys suosii varakkaita kuntia. On väärin ja kohtuutonta, että vaikutukset (700 M€) esitetään rahoitettavaksi nostamalla kategorisesti kaikkien kuntien omarahoitusosuuksia ja siten pienentämällä kategorisesti kustannusten tasaukseen tulevaa valtion rahoitusta eli peruspalveluiden valtionosuuksia. Tämä on väärin niitä kuntia kohtaan, joilla monista olosuhdetekijöistä (harva asutus, pitkät etäisyydet, ikärakenne, sairastavuus yms.) johtuen on korkeat kustannukset ja alhaisemmat tulot. Voimalaitosten kiinteistöveroa ei miltään osin tule palauttaa verotulon tasaukseen. Voimalaitosten haitat ovat pysyviä janimenomaisesti sijaintipaikkakunnalla. Muut hyödyt kuin kiinteistövero (työpaikat, tuloverot niistä, yhteisöverotulot) menevät muille kunnille. Esim. Pelkosenniemellä ei ole yhtään Kemijoki Oy:n työpaikkaa. Kohkosen altaan ja voimalaitoksen säännöstely- ja muut haitat ovat pysyvästi Pelkosenniemellä. Se peruste, että vaikutuksia ulottuu laajemmalle on kestämätön. Tällä perusteella esim. Helsingissä olevan, yhteisillä varoilla kustannetun (oopperat, yliopistot, kaikki muut julkiset laitokset jne.) todella mittavan kiinteistömassan kiinteistöverotulot tulisi jakaa kaikille kunnille. Sama koskee muita keskuskaupunkeja. Viittaamme tältä osin myös Lapin liiton lausuntoon erityisesti vesivoimalaitoksen haittoihin perustuen. Eurajoki, johon on julkisuudessa viitattu, ei voi aiheuttaa meidän joutumista kärsijöiksi.
- . 	Kustannusten tasauksesta siirretään 700 miljoonaa euroa tulojen tasaukseen. Näin kaikki kunnat menettävät 131 euroa asukasta kohden, koska verotulojen tasaus tehdään kuntien verotuloista mutta samanaikaisesti valtionosuuksia leikataan kuntien omarahoitusosuutta kasvattamalla. Tasausrajan nostaminen 100 %:iin on oikein mutta sen sijaan tasauslisän laskeminen 80 %:iin ei ole tarkoituksenmukaista, vaan tasauslisään tulisi nostaa suuremmaksi. Tasauslisän laskeminen ei vaikuta kuntien veropohjan kasvattamishaluihin.
- . 	Tasausrajan tulisi olla lähempänä 100 %:a
- . 	Järjestelmän uudistamiseen sisältyy kuntien omarahoitusosuuden kasvattaminen. Kuntien omarahoitusosuutta ei saa nostaa. Miksi tasauslisä-% lasketaan 80 %:iin? Kiinteistövero tulee palauttaa tasausjärjestelmään.
- . 	Voimalaitosten kiinteistöverojen huomioiminen valtionosuuksien tasauksessa ei ole perusteltua kolmesta syystä johtuen. Ensinnäkin voimalaitosten haitalliset ympäristövaikutukset kohdistuvat nimenomaan laitosten sijaintipaikkakuntaan, joiden tulisi saada tästä asianmukainen korvaus. Käytännössä kiinteistöverotusoikeus ja voimalaitosten kiinteistöverotulojen huomiotta jättäminen tasausjärjestelmässä on ainoa toimiva tapa korvata voimalaitosten sijaintikunnille laitosten aiheuttamat haitat, sillä erityisesti vesivoimalaitosten vähäinen työpaikkamäärä ei tuo sijaintikuntaan verotuloja (vrt. myös voimalaitosyhtiöiden harkintaverotus 1980-luvulle saakka).  Toiseksi talouspoliittisen ministerivaliokunnan kyseistä linjausta koskeva perustelu (30.10.2013) on kestämätön: ”Voimalaitoksista yhteiskunnalle aiheutuvat vaikutukset koskevat laajempaa joukkoa kuin pelkästään voimalaitoksen sijaintikuntaa. Sen vuoksi ei ole perusteltua, että pelkästään voimalaitoksen sijaintikunta hyötyy laitoksesta korkeina kiinteistöverotuloina.” Tällä perusteella olisi kuitenkin syytä palauttaa tasausjärjestelmään kiinteistöverot myös muilta osin, sillä myös valtakunnallisesti toimivien yhtiöiden (esim. Itella, Sonera) pääkonttoreiden toiminnan vaikutukset koskevat kiinteistöjen sijaintikuntaa laajempaa kuntajoukkoa.  Kolmanneksi ehdotuksen mukaisena uuden tasausjärjestelmän negatiivinen muutos kohdistuisi epäoikeudenmukaisesti paitsi voimalaitoskuntiin yleisesti, ennen kaikkea asukasluvultaan pieniin voimalaitoskuntiin. Kuitenkaan voimalaitosten sijaintikuntaan kohdistuvien haittavaikutusten määrä ei ole kunnan asukasluvusta riippuvainen. Tasausjärjestelmän uudistus kokonaisuudessaan lisäisi valtionosuutta 97,4 %:ssa kunnista ja nämä lisäykset jäisivät 2,6 %:n eli 8 kunnan harteille. Näistä kahdeksasta kunnasta peräti kuusi olisi pieniä voimalaitoskuntia, joissa tasausjärjestelmän uudistus merkitsi valtionosuuden pienenemistä jopa 204 euroa asukasta kohden. Tasausjärjestelmän muutoksen vaikutusten jakautumisen ollessa näin epäsuhtainen ei se voi olla sellaisenaan hyväksyttävissä.   	Tasausjärjestelmään esitetty muutos tasauslisäprosentin pienentämisestä on sen sijaan perusteltu järjestelmän kannustavuuden lisäämiseksi. Kuitenkin uudistuksen alkuvaiheessa olisi järkevää asettaa tasauslisäprosentiksi 80:n sijaan 90. Maltillisempi muutos mahdollistaisi uuden kannustavuustekijän toimivuuden arvioinnin ilman, että muutoksen mahdolliset odottamattomat vaikutukset olisivat kohtuuttoman suuria.
- . 	Verotuloihin perustuvassa valitonosuuksien taksauksessa on huomioitava kaikki  kiinteistöverot
- . 	Tasausjärjestelmän uusiminen esitetyllä tavalla on oikeansuuntainen toimenpide. Tasausrajan nostaminen 100 prosenttiin on oikein, mutta tasauslisän laskemista 100 prosentista 80 prosenttiin tulisi vielä harkita ja nostaa se mieluummin 100 prosenttiin. Pohjois-suomalaiset kunnat ovat sisäistäneet roolinsa alueidensa elinvoiman kehittämisen moottoreina, eikä esitetyllä 80 prosentilla ole merkitystä kuntien toiminnan kannustavuuden suhteen. Voimalaitosten kiinteistöveron osittaisella siirtämisellä tasaukseen ei ole mitään järkevää perustetta, sillä on tuhoisa vaikutus kyseisten kuntien talouteen, eikä sitä pidä hyväksyä. Kunta lähettää asiasta erillisen muistion.
- . 	prosenttiraja on oikean suuntainen mutta kriteereitä ei saisi muuttaa
- . 	20 %:n omarahoitusosuus ei ole perusteltu
- . 	tasauslisän omavastuuosuus on liian korkea
- . 	Selkeästi ollaan heikentämässä pienten ja alhaisen tulotason kuntien taloutta ja tilannetta isompien ja paremmin toimeentulevien kuntien kustannuksella. Tasauslisä täytyy ehdottomasti säilyttää entisellä tasollaan eikä omavastuuosuuksia saa ottaa mukaan. myös tuulivoimaloiden ottaminen mukaan kiinteistöveron tasausjärjestelmään ihmetyttää. Kun pieni kunta saa lisää tuloja tätä kautta, se halutaan heti jakoon, isot kunnat taas saavat valtakunnallisten ja maakunnallisten kiinteistöiden verotuloista suuren siivun itselleen..
- . 	Esitys: Tasauslisä tulee nostaa 80%:sta 100 %:iin oikeudenmukaisen tasauksen saamiseksi ja palvelujen turvaamiseksi.      Esitys: Tasausjärjestelmään ei saa ottaa mukaan voimalaitosten korotettua kiinteistöveron osuutta. Kiineistöverolla katetaan säännöstelystä voimalaitoskunnalle aiheutuneet haitat. Ristijärven vesistöjen säännöstelyn vaihteluväli on Pyhäntäjärvessä 6 metriä. Voimalaitos vaikeuttaa kaiken järvien ja vesistöjen talviaikaista hyötykäyttöä. Kesällä vesistöjen rannat vyöryvät järveen.  Voimalaitosten korotetulla kiinteistöveron osuudella kompensoidaan säännöstelyn haittoja.
- . 	Tasausrajan nosto 100 %:iin on oikein, mutta omavastuuosuuden korotus johtaa siihen, että heikon veropohjan kunnat menettävät, mikä ei ole oikeudenmukaista. Tasausmalli vaatii korjausta esim. Pohjois-Karjalan maakuntaliiton kuntataloustyöryhmän esittämällä tavalla.
- . 	Ns. omavastuuosuus on liian korkea ja kiint.vero takaisin laskentaan
- . 	Det är inte bra att kommunernas självfinansieringsandel ökas.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Tasauslisän rajoittaminen 80 prosenttiin lisää kuntien eriarvoisuutta, sillä rajoituksen perustelunan oleva työpaikkojen sijoittuminen perustuu vain hyvin pieneltä osin kunnan toimenpiteisiin.Tasausjärjestelmään tulisi huomioida kunnan kaikki verotulot mukaanlukien kiiteistöverot ja niihin sisältyvät voimalaitosten kiinteistöverot kokonaisuudessaan.Säännöstelyn haitat aiheutuvat rantojen maanomistajille, eivätkä voimalaitoksen sijaintikunnalle. Ydinvoimalaoiden osalta kunnalle tuleva hyöty on kohtuuton, ellei verotuloa huomioida tasausjärjestelmässä.Tasausjärjestelmän rahoittaminen kuntien omavastuuosutta lisäämällä ei ole oikein. Tältä osin ei pidä myöskään väittää, että kysym,ys olisi vain siirtosta muusta valtionosuudesta verotulojen tasaukseen.
- . 	Suurituloisia kuntia uusi tasausjärjestelmä hyödyttää, mihin ei ole perusteita. Tasausvähennys tasausrajan ylittävältä osalta pitäisi olla vähintään 40 %. Kiinteistövero pitäisi olla mukana verotulojen tasauksessa. Verotulojen tasaavassa leikkauksessa voisi olla progressio, eli että tasausleikkausprosentti kasvaisi verotulojen kasvaessa. Se olisi oikeudenmukaista ja tasaisi tulopohjaa.
- . 	Alhaisen verotulon kunnat menettävät ja suuret keskuskaupungit hyötyvät
- . 	Uudistus tarpeellinen, mutta eräät kriteerien painotukset eriarvoistavia, erityisesti vanhempien ikäluokkien vähäisempi vaikutus (ks. kohta 8.)
- . 	Ajatus, että tasausraja nostetaan 100%:n on hyvä, mutta tasausrajan noston rahoittaminen kuntien omarahoitusosuutta nostamalla sen sijaan ei saa Isojoen kannatusta. Omarahoitusosuuden nostaminen 131 eurolla/asukas vähentää erityisesti pienten maaseutumaisten kuntien lopullisia valtionosuuksia, kun hyötyjinä enemmänkin ovat suuret veropohjaltaan kohtuullisen hyvin menestyvät kaupungit, jotka tulevat tasauksen piiriin. Pienillä kunnilla on käytännössä hyvin rajallisesti keinoja paikata menetettyjä valtionosuuksia muutoin kuin veroja korottamalla. Voimalaitosten kiinteistöveroa ei saa ottaa mukaan tasausjärjestelmään. Joko tasausjärjestelmään otetaan kaikki kiinteistöverot kuten aiemmin tai ei mitään, nyt kaivellaan vain rusinoita pullasta.

3. Ovatko kriteerit selkeät?  /  Är kriterierna tydliga?
Vastaajien määrä: 167

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	Kuntien tietojärjestelmät VÄLITTÖMÄSTI uusiksi. Tietopohja/tilastotiedot ovat vailinaisia.
- . 	Kriterierna  är i princip tydliga, men ger i vissa fall inte rättvis kompensation för  kommunernas kostnader.
- . 	Jossain määrin selkeämmät kuin nykyisessä järjestelmässä, kriteereitä ainakin vähemmän. On syytä kuitenkin esittää vastakysymys, että ovatko kriteerit riittävän oikeudenmukaiset reuna-alueiden ja maaseutukuntien kannalta.
- . 	Toisaalta järjestelmä kannustaa hieman nurinkurisesti sairastavuuteen.
- . 	Pääosin selkeät, mutta yksinkertaistaa voisi vielä
- . 	Pääosin.
- . 	Kriterierna är tydliga
- . 	Kriteerit ovat selkeät ja nyt saatavilla olevilla tiedoilla perustellut. Toki taustatietoja ja laskennan pohjalla olleita tietoja kriteerien suhteen varmasti kaikissa kunnissa kaivataan lisää, ja Hankasalmen kunta varaa mahdollisuuden varsinaisella lausuntokierroksella tarttua joihinkin kriteereistä kriittisemminkin kuin nyt, kun aineistoa on enemmän saatavilla. Mutta lähtökohtaisesti Hankasalmen kunta pitää kriteerejä selkeinä.
- . 	pääosin
- . 	Kriteerien portaittaisuden poisto on hyvä muutos.Erityisesti sairastavuus ja ikärakenteen paino tulisi pitää selvitysmiehen esityksen tasolla.
- . 	Kriteerit ovat kehittyneet selkeästi selkeämpään suuntaan. Kysymyksiä kuitenkin herättää se, että miksi THL:n esittämiin eri sairauksia ja ikäluokkia koskeviin painoarvoihin on mallissa kajottu, jos on haluttu luoda malli joka perustuu tutkittuun tietoon(THL:n tietoihin)? Tämä kommentti siis ottamatta kantaa koko järjestelmässä asetettuja painoarvoja sairastavuudesta ja iästä.
- . 	Selkeämmät kuin nykyisessä järjestelmässä.
- . 	Kunnille olisi kuitenkin pitänyt esittää myös muutamilla muilla kriteereillä tehtyjä vertailulaskelmia. Näitä ovat mm. THL:n aineistossa olleet malli 1:n mukaisten kriteerien perusteella tehdyt sosiaali-, terveyden- ja vanhustenhuollon painotettujen kertoimien laskelmat tai Unto Häkkisen esittämien kriteerien perusteella tehdyt laskelmat (työterveyshuolto, yksinasuvat ja naiset), joita ei ole valittu nyt esitetyn mallin kriteereiksi. Kriteerien sisällöt ja perustelut valittujen kriteerien käyttämiselle pitää myös avata kunnille.
- . 	Taustalaskelmie ja perustelujen tuleee olla läpinäkyviä.
- . 	Kriteerit sinänsä ovat, mutta niiden perusteet (tutkimukseen perustuvat) eivät nyt nähtävissä. Vaativat selkeät yksityiskohtaiset perustelut niin ikärakenteen, sairastavuuden kuin syrjäisyydenkin vaikutuksesta kustannuksiin.
- . 	Työpaikkaomavaraisuus kyseenalainen
- . 	Kriteerit ovat selkeät, mutta niiden painotusta tulisi suunnata enemmän THL:n tutkimustuloksiin perustuviksi. THL:n tekemien tutkimusten mukaan soten kustannukset määräytyvät 49 % ikärakenteesta ja 45 % sairastavuudesta johtuen. Muiden tekijöiden painoarvo on 6 %. Esitetyssä ehdotuksessa painoarvoina on käytetty 70 % ja 24 %. Nykyisin voimassa olevassa järjestelmässä ikärakenteen painoarvo on 82,3 % ja sairastavuuden painoarvo 9,6 %. Muutos on siis oikean suuntainen, mutta ei riittävä.Myös laskentakriteerien sisällä (sairastavuus ja ikä) on tarpeen vielä kerran tutkia THL:n malli läpi. Tutkimuksellisesti todettuja hyviä indikaattoreita ei ole tarpeen poliittisin perustein muokata.
- . 	Kriteerit ovat oikean suuntaiset, mutta eivät kaikilta osin kannustavia (sairastavuus)
- . 	Uudet kriteerit ovat aiempia selkeämmät ja niillä on reaalisempi yhteys kuntien todellisiin kustannuksiin.
- . 	Ikäryhmittäinen hinnottelu selkeä.
- . 	Kriteerit vaikuttavat selkeiltä ja ymmärrettäviltä.
- . 	Kriteerien selkeyttäminen ja lukumäärän pienentäminen on hyvä suuntaus, mutta niiden oikeudenmukaisuus annetulla taustatiedoilla ja perusteilla epäilyttää.
- . 	Valitut kriteerit ovat selkeät ja ottavat paremmin huomioon ne tekijät, joista kunnille tosiasiallisesti aiheutuu kustannuksia. Läpinäkyvyyttä voisi kuitenkin olla vielä enemmän.
- . 	Käytäntöön soveltaminen ratkaisee: laskennallisten kustannusten "oikea taso" ja omarahoitusosuuden suuruus vaikuttavat eniten
- . 	Kriterierna är tydligare än i nuvarande system en effekterna kan uppfattas som orättvisa då kommunernas verkliga kostnader för t.ex. vården av äldre varierar
- . 	Kriterierna är i princip tydliga, men ger i vissa fall inte en rättvis kompensation för kommunernas kostnader.
- . 	kriteerit ovat selkeämmät kuin nykyisessä järjestelmässä
- . 	On luonnollisesti hankalaa arvioida eri painokertoimien (ikäryhmät/sairastavuus) onnistumista ilman, että laskennassa käytettyjä selvityksiä on tarkemmin nähtävillä. Raportit on syytä julkistaa, jotta niitä voidaan arvioida valmisteltaessa lausuntoa lakiluonnoksesta.  Yksi seikka, joihin emme vielä löytäneet vastausta, on sairastavuuskertoimen päivittäminen jatkossa: onko tarkoitus, että kerrointa päivitetään, ja jos päivitetään, niin kuinka usein?
- . 	Tosin laskentaperusteita tai kriteerien taustalla olevia tietoja ei ole julkistettu
- . 	Kriteerit ovat selkeät, mutta niiden painotusta tulee suunnata toisin.
- . 	Pääpiirteissään on
- . 	Aikaisempaan verrattuna läpinäkyvyttää ja arvioitavuutta parannettu
- . 	Lisäosien osalta ovat
- . 	Selvästi selkeämmät kuin aikaisemmin, laskentaperusteet tulisi avat tarkemmin jokaisen kriteerin osalta
- . 	Kriteerit ovat selkeät, mutta niiden painotusta tulee suunnata enemmän THL:n tutkimustuloksiin perustuvaksi. THL:n tekemien tutkimusten mukaan soten kustannukset määräytyvät 49 % ikärakenteesta ja 45 % sairastavuudesta johtuen. Muiden tekijöiden painoarvo on 6 %. Esitetyssä ehdotuksessa painoarvoina on käytetty 70 % ja 24 %. Nykyisin voimassa olevassa järjestelmässä ikärakenteen painoarvo on 82,3 % ja sairastavuuden painoarvo 9,6 %. Muutos on siis oikean suuntainen, mutta ei riittävä.
- . 	Kriteerit ovat selkeät, mutta niiden painotusta tulisi suunnata enemmän THL:n tutkimustuloksiin perustuvaksi. THL:n tekemien tutkimusten mukaan soten kustannukset määräytyvät 49 % ikärakenteesta ja 45 % sairastavuudesta johtuen. Muiden tekijöiden painoarvo on 6 %. Esitetyssä ehdotuksessa painoarvoina on käytetty 70 % ja 24 %. Nykyisin voimassa olevassa järjestelmässä ikärakenteen painoarvo on 82,3 % ja sairastavuuden painoarvo 9,6 %. Muutos on siis oikean suuntainen, mutta ei riittävä.
- . 	Painotusta tulee siirtää ikärakenteesta sairastavuuden suuntaan THL:n laskelmien mukaisesti
- . 	Graden av tydlighet och konsekvens har förbättrats avsevärt jämfört med det nuvarande systemet. Logiken i kriterieurvalet och avsikten med användningen av dessa gör att diskussionen i fortsättningen kan föras ur ett verksamhetsutvecklande perspektiv med utgångspunkt i den offentliga ekonomin som helhet. Detta underlättar också en fortsatt diskussion kring målsättningar och effekter vid kommande justeringar. Ett undantag från principen om inkomstutjämning i stället för kostnadsutjämning innebär viktningen av sjukfrekvensen för vissa specifikt nämnda sjukdomstyper. I detta fall innebär en högre kostnadsnivå högre statsandel,, vilket är motsägelsefullt med tanke på reformens målsättningar och övriga perspektiv på förbättringar för invånarnas välfärd.
- . 	Asetettujen kriteerien osalta on todettava, että herättää ristiriitaisia mielipiteitä esim. sairastavuusindeksin huomattava painoarvo verrattuna sitä muihin kriteereihin. Mielestämme tulisi ottaa kriteerien asettamisessa selkeästi huomioon kuntien erilaisuus myös toteutetun ennaltaehkäisevän terveydenhuoltotyön johdosta. Esimerkkinä Tammelan kunta kuuluu viiden kunnan muodostaman hyvinvointikuntayhtymän jäsenenä sellaisten lähipalveluiden ja ennaltaehkäisevien peruspalveluiden ryhmään, jossa selkeästi tulisi huomioida valtionosuuksia määritettäessä tämä toiminta ja muut toimenpiteet, joilla kunnassa kannustetaan kansalaisia terveyttä edistäviin omatoimisiinkin ja kylien yhteisöllisyyden kautta rakentuviin toimiin. Myönteisenä kriteerien asettamisessa on mainittava , että siinä huomioidaan laskennallisiin kustannuksiin sisältyvänä eränä kunnan laajan pinta-alan ja asukastiheyden aiheuttamat merkittävät kustannukset esim. asiointi- ja palveluliikenteen osalta.
- . 	Kriteerit ovat selkeät, mutta painotuksissa on korjattavaa. Esimerkiksi ikärakenne/sairastavuus-painotuksia tulee korjata sairastavuuden painoarvon kasvattamiseksi. Nykyjärjestelmään verrattuna suuntaus on oikea, mutta riittämätön. Suuren sairastavuuden kunnat tarvitsevat selvästi enemmän tukea, voidakseen hoitaa velvoitteensa kansalaisten hyvinvoinnin edistämiseksi.
- . 	Kriteeristö on yksinkertaisempi ja selkeämpi kuin aiempi järjestelmä.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän monitahoisuus huomioon ottaen, uuden ehdotuksen kriteerit ovat selkeämmät kuin nykyisen valtionosuusjärjestelmän. Ammattikorkeakoulujen ja 2. asteen koulutuksen rahoitukseen liittyvät siirrot valtionosuusuudistuksen yhteydessä on toteutettu niin vaikeaselkoisesti, että niiden oikeudenmukaisesti toteutumisesta kuntien ja valtion välillä on vaikea saada esitettyjen selvitysten perusteella varmuutta.
- . 	Työpaikkaomavaraisuuden laskentaperusteiden oikeellisuus varmistettava
- . 	Kriteerit ovat selkeät. Kriteeristön selkiyttämistä ja laskentaperusteiden vähentämistä ja päällekkäisyyksien karsimista pidetään hyvänä asiana.
- . 	Pääosin.
- . 	Skärgårdstillägget borde inte helt räknas i kalkylerade kostnader, utan på samma vis som nu.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Kriteerien painotuksessa tulee enemmän ottaa huomioon asiantuntijoiden arviot kustannusvaikutuksista poliittisten päämäärien sijaan.
- . 	Sairastuvuustilastojen avaaminen kunnittain on tarpeen ja tilasto tulee saada yksittäisen kunnan käyttöön.
- . 	Valitut kriteerit ovat selkeät ja ottavat paremmin huomioon ne tekijät, joista kunnille tosiasiallisesti aiheutuu kustannuksia,kriteeristön läpinäkyvyyttä voisi vielä parantaa
- . 	Joiltakin osin perusteissa epäselvyyksiä
- . 	Kriteerit vaikuttavat selkeiltä, mutta niiden perusteellinen avaaminen päättäjille on tärkeää ennen lopullista päätöksentekoa. Mihin tilastoon tai tietoon esimerkiksi vieraskielisten määrä tietyssä kunnassa perustuu? Kriteerien painotusten tulisi olla enemmän THL:n tutkimustuloksiin perustuvia. Valittujen painotusten perustelut täytyy saada esille ennen lopullista päätöksentekoa.
- . 	Mutta niiden muodostumista, tavoitteita ja perusteluja tulisi avata enemmän
- . 	Kriteerien lukumäärän väheneminen ja päällekkäisyyksien poistaminen on myönteinen asia. On tärkeää, että kriteerien määräytymisen taustalla on luotettava ja ajantasainen tutkimustieto (THL ja VATT).  Ikärakenteen ja sairastavuuden pohjalta määräytyvien laskennallisten kustannusten painojen muutosta on kuitenkin lievennetty tutkimustuloksista poiketen. Järjestelmän perusteltavuuden kannalta kriteereiden painon tulisi määräytyä mahdollisimman pitkälle tutkimustulosten suuntaisesti ja järjestelmämuutoksen vaikutuksen lieventäminen tulisi hoitaa siirtymäaikojen kautta.      Kriteereiden selkeyden osalta on myös olennaista, että kustannustenjaon tarkistus toteutetaan vuosittain.      Kriteereiden määräytymisperusteista ja muista yksityiskohdista on annettu kunnille toistaiseksi vain vähän tietoja, joten sisältöön ja perusteltavuuteen ei voida ottaa yksityiskohtaisemmin kantaa.
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	Pääsääntöisesti selkeys on parantunut, laskentamallina asukasluku * hinta * kerroin on lähtökohdiltaan oikea ja yksiselitteinen. Lisäperusteluita kaipaa sairastavuuskriteerissä tapa, jolla kertoimet on määritelty. Vaihtoehtona kunnat olisivat voineet ottaa kantaa lopputulemaan, jossa sairastavuuden painotus olisi ollut THL:n selvityksen mukainen eli kohonnut noin 50 %:iin ehdotetun 24 %:n sijaan. Nyt ehdotetussa mallissa on vain todettu, että kokonaiskustannuspainoja on muokattu. Suonenjoen kaupunki esittää korkeampaa painoarvoa sairastavuudelle. Lisäosiin kuuluvaa työpaikkaomavaraisuuskerrointa ei ole taustamuistiossa määritelty. Tämänkin kriteerin laskenta ja kuntakohtaiset kertoimet on syytä julkistaa. Jos työpaikkaomavaraisuuskerroin sisältää julkishallinnon työpaikat, vahvistaa se sellaisten kaupunkien asemaa, joihin sijoittuvat mm. keskussairaalat, ammattikorkeakoulut ja valtionhallinnon yksiköt.
- . 	Millä perusteilla esim. sairastavuuskriteerin ja ikärakenteen kriteerin painoarvot on määritelty?
- . 	Erityisesti kaksikielisyyden hinta jää käsitteenä hämäräksi.
- . 	Työpaikkaomavaraisuutta kriteerinä tulisi arvioida uudelleen. Jos kunnassa sijaitsevien työpaikkojen ja työvoiman suhde otetaan mittariksi valtionosuudelle, kuntien keskinäinen kilpailu lisääntyy. Eniten muutoksessa kärsisivät rakennemuutospaikkakunnat, ensin menetettyinä työpaikkoina ja niiden myötä vähentyneinä verotuloina. iSairauksien huomioonottaminen, niiden painoarvot, ikärakenteen merkitys ja painoarvo, sekä uusi tasausjärjestelmä vaativat yksityiskohtaisempia perusteluja, jotta niihin voidaan ottaa kantaa.
- . 	Käyttöön otettu uusi 20 %:n omarahoitusosuus, mikä on käytetty verontasauksessa, on epäoikeudenmukainen alhaisen verotulon kunnille.
- . 	Kriteerit ovat näennäisesti selkeät, mutta ne ja mm niiden painotukset vaativat vielä avaamista ja lisäperusteluja.
- . 	Kriteerien taustatiedot puuttuvat
- . 	Kriteereiden perustelut ja sisällölliset vaikutukset eivät ole tarpeeksi selviä. Kaikki kriteerivalinnat tulisi avata tieteelliseen keskusteluun.  Kunnanhallitus kiinnittää erityshuomiota siihen järjestelmäuudistuksen kannalta keskeiseen seikkaan, ettei ikäryhmähintojen muutosten kohdentumista tai toisaalta ehdotettuja uusia ikäryhmähintoja ei ole perusteltu. Näin keskeisen muutoksen yksiselitteisen perustelun puuttuminen on erittäin valitettavaa ja jopa irvokasta.
- . 	Päällisin puolin järjestelmä on selkeä, mutta jotta kriteereihin voisi ottaa tarkemmin kantaa, niitä tulisi avata lisää.
- . 	Kriteerit ovat selkeämmät kuin nykyisessä, mutta eivät aukea tällä esittelyllä riittävästi.
- . 	Kriteerit ovat näennäisesti selkeät, mutta mitä kriteerit pitävät sisällään ja mitä ne kuntakohtaisesti merkitsevät ei voida kunnissa tulkita.
- . 	Uuden valtionosuusjärjestelmän laskentakriteerien taustalla olevia laskelmia ei ole esitetty, joten kriteerien vastaavuus kuntien palvelujen järjestämisestä aiheutuvien todellisten kustannusten kanssa jää avoimeksi. Perusteet nyt ehdotettujen kriteerien valinnalle jäävät epäselviksi, josta syystä johtuen kriteerien valinnan tarkoituksenhakuisuus nousee vahvasti esille. Tämä vaikutelma saa vahvistusta uuden järjestelmän aiheuttamien valtionosuusmenetysten kohdentumisesta pääsääntöisesti alle 20.000 asukkaan kuntiin.
- . 	Ikärakenne- ja sairastavuuskriteerit tulisi avata tarkemmin.
- . 	Kriteerit ovat näennäisesti selkeitä, muta mitä ne pitävät sisällään ja merkitsevät kuntakohtaisesti, on vaikea tulkita. Uusi sairastavuuskerroin, jonka kriteereissä huomioidaan yleiset kansantaudit sekä kertoimen panoarvon nostaminen ja ikärakenteen painoarvon vähentäminen ovat oikeansuuntaisia muutoksia. On kuitenkin tärkeää, että painoarvojen määräytymisperusteita avataan ja perustellaan tarkemmin.
- . 	Kriteerien selkeyttä ja johdonmukaisuutta on vaikea arvioida, kun esityksessä ei ole esitetty ja avoimesti avattu sitä, miten mikäkin kriteeri vastaa kunnalle kustakin asiasta syntyviä kustannuksia. Prosessia ja perusteluja, miten kukin kriteeri on valikoitunut ja millä perusteluille kriteerien valitsemiseen ja muokkaamiseen tehdyt päätökset ovat syntyneet. Järjestelmän tulee olla niin avoin ja perusteltu, että se voi olla kaikkien kansalaisten arvioitavissa, päättäjistä puhumattakaan.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän määräytymisperusteet tulisi tarkistaa uudelleen myös olosuhdetekijöiden osalta kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun vuoksi. Lisäksi on välttämätöntä varmistaa, että myös olosuhdetekijöiltään poikkeavien kuntien rahoituspohjasta huolehditaan riittävästi. Erityisen pitkien maantieteellisten etäisyyksien kunnille on harkittava erityisen saaristolaisuustekijän tyyppisen laskentakriteerin käyttöönottoa ja tarkastettava syrjäisyysluvun määräytymisperusteet.
- . 	Vaikutus kokonaisuuteen vaikea hahmottaa, esim. sairastuvuuskertoimen muodostumista erilaiseksi naapurikunniskin vaikea hahmottaa
- . 	Monet vaikeaselkoiset muuttujat siirtyvät THL:n laskelmiin. Sairastavuuskerroin ei huomioi erityisryhmiä tarpeeksi (esim. vammaisuus ei näy sairastavuuskertoimessa).
- . 	kuten edellä, hyvin monimutkaiset edelleen
- . 	Työpaikkaomavaraisuus ei ole asiaan kuuluva kriteeri, rankaisee kuntia jotka muutoinkin luovuttavat työvoimaansa käyttämään sijaintikunnan palveluita ja vahvistamaan niiden aluetaloutta.
- . 	Uudistusesityksessä käytettyjä kriteereitä ja laskelmia on vielä avattava ja esitettävä tarkemmin muutosten vaikutuksia nykyiseen järjestelmään sekä esittää laskelmia vaihtoehtoisilla painotuksilla.
- . 	Kriteerit on perusteltu erittäin huonosti ja ovat selkeitä ainoastaan siltä osin, että niiden selkeä tavoite on ohjata valtionosuuksia kasvukeskuksiin.
- . 	Kuntakohtaisesti kriteerien soveltaminen ja valtionosuuksien ennakoiminen on työlästä. Kriteereitä pitäisi avata.
- . 	Kriteerit kaipaavat kuitenkin tarkentamista tutkimuksiin nojaavalla tavalla jotta niiden oikeudenmukaisuus käy selvästi ilmi kaikille osapuolille
- . 	Kriteerejä on nykymallissa paljon. Uudessa mallissa kriteerien määrä on maltillistettu. Ikärakenteen ja sairastavuuden osalta kriteerit kaipaisivat lisäselkeyttä.
- . 	Kriteerien perusteluita ei ole kaikilta avattu eivätkä ole siksikään selkeitä.
- . 	Sairastavuus-kriteerin muodostaminen epäselvää
- . 	Mikäli säilytetään erityisen harvan asutuksen lisä/kriteeri omanaan ja/tai kriteereihin tehdään muutoin tiettyjä erityisolosuhteissa olevia kuntia koskevia muutoksia (ks. kohdat 4 ja 5), selkeytyy tilanne. Nykymuotoisessa ehdouksessa näin ei ole.
- . 	Kriteerien valintaa ja niiden sisältöä pitää selostaa tarkemmin. Aineistosta ei saa kaikilta osin selvää, miten lopputuloksiin on päädytty.
- . 	Kriteerien määrittelyt ovat kohtuullisen selkeitä, mutta niiden yhteys palvelujen järjestämisestä aiheutuviin kustannuksiin jää osittain epäselväksi. Esimerkiksi sairastavuuskriteerin sisältö, eri ikäryhmähintojen muutosten keskinäiset erot ja vieraskielisyyskriteerin painoarvo kaipaisivat nykyistä tarkempia perusteluita.
- . 	Ikärakenne- ja sairastavuuskertoimien painoarviota tulisi tarkastella uudelleen ja siirtää kertoimien keskinäistä painopistettä enemmän ikärakenteen osuuteen
- . 	mittarit ovat kvantitatiivisia mutta emme tiedä miten luvut ovat syntyneet
- . 	Kriteerit sinällään ovat selkeitä, mutta niiden perustelut eivät. Uusien kriteerien ja entisten kriteerien painoarvon muutokset tulee perustella paremmin.
- . 	Laskentakriteerit ovat selkeät, jos niitä käytetää alkuperäisesti esitetyllä, tilaistoihin perustuvalla tavalla. Sairastavuuden osuudessa tulisi noudattaa THL:n esitystä. Nyt esitetyllä tavalla ja muutetuilla kriteereillä Kainuu on valtionosuusmenettäjä, niin myös Ristijärven kunta. Kainuun sairastavuustekijät eivät vastaa kansalaisten todellista sairastavuutta, joka on muuta maata korkeampaa. Kun VOS esityksen kriteerit muuttava ikärakenteeseen kohdistuvaa VOS osuutta, muutos vaikeuttaa palvelujen välttämätöntä järjestämistarvetta entisestään.  75-85 vuotiainen VOS osuuden leikkaus on liian raju -  yli 5300 euroa/as. Kainuussa elinaikaennuste on alhaisempi kuin Länsi- ja Etelä-Suomessa. Kuitenkin ihmisen viimeisten elinvuosien kustannukset ovat tutkimusten mukaan kaikista kaikista kalleimmat. Ne ovat  yhtä kalliita, kohdistuvat  ne 75 vuotiaaseen  tai 85 vuotiaaseen.
- . 	Miksi kiinteistövero ei kuulu verotulojen tasauksen piiriin kokonaisuudessaan? Se on yksi osa kunnan verotuloja ja aiheuttaa suuria eroja tulopohjaan. Loma-asutuskunnat voittavat edelleen kohtuuttomasti suhteessa kuntiin, joissa ei ole tuntureita ja rantaviivaa.
- . 	Epäselviä ja heikosti perusteltavia on ennen kaikkea työpaikkaomavaraisuus, myös koulutustaustan merkitys peruspalvelujen kustannuksiin vaikuttavana tekijänä ja siihen liittyvät  riippuvuussuhteet kaipaavat selkiyttämistä.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Kriteerit ovat epäselvät/väärät erityisesti ikärakenteen huomioimisessa
- . 	laskentaperusteet joiltain osin epäselvät, kaivataan tarkennusta
- . 	Kriterierna har dock förtydligats jämfört med nuvarande system. Däremot kunde enbredare diskussion föras huruvida kriterierna enbart ska tillföra kostnader för kommunen eller om det borde finnas incentiv för verksamhetsutveckling och effektivitet i systemet.
- . 	Sairastavuuden kriteerit eivät ole riittävän selkeät. Ei ole terveyden edistämiseen kannustavaa, että sairastamisesta maksetaan.
- . 	Kriteerit avattava ja perusteltava paremmin
- . 	Perustelut eri kriteerien painotuksiksi jäävät eräiltä osin epämääräisiksi.

4. Onko kriteereiden lukumäärä riittävä? / Är antalet kriterier tillräckligt?
Vastaajien määrä: 167

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	Kriteerejä ei missään nimessä enempää, vieläkin voisi vähentää
- . 	Lukumäärä kuulostaa varsin sopivalta.
- . 	Hyvää on kriteerien väheneminen.
- . 	Rajattu kriteereiden määrä lisää valtionosuusjärjestelmän selkeyttä.
- . 	Toki 1-2 uutta kriteeriä vielä erittäin hyvillä perusteilla voisi mukaan ottaa, mutta missään tapauksessa kriteerejä ei saa uudistuksen jälkeen olla nykyisen kaltaista määrää.Nykyjärjestelmän suurin epäoikeudenmukaisuus ja heikkous on se, että sen kokonaisuutta ei hallitse kukaan. Jokainen hallitus on vuorollaan sitä rukannut enemmän/vähemmän oikeudenmukaisilla syillä, jotka kuitenkin ovat johtaneet siihen, ettei nykyinen järjestelmä kohtelee kuntia oikeasti jo osin epäoikeudenmukaisesti. Selkeillä ja läpinäkyvillä kriteereillä varmistetaan järjestelmän oikeudenmukaisuus kuntien välillä – mikä lienee tarpeen, kun kysymys on kuntien välisestä tulonjaosta. Miksi ei lisää kriteerejä? Nytkin jo uudistuksen lisäkriteereistä esimerkiksi syrjäisyys on mielenkiintoinen. Esimerkiksi huomattavasti lähempänä pääkaupunkiseutua Hankasalmeen nähden sijaitseva Joutsa, joka on myös lähes yhtä lähellä Jyväskylää kuin Hankasalmi, saisi uudistuksen jälkeenkin uusitun 4-tien varrella sijaitessaan 78 €/asukas syrjäisyyslisää, kun Hankasalmi saa 18 €/asukas. Lähes samankokoisten kuntien kohdalla kysymys on 300 000 euron rahoituseräeron syntymisestä näiden kahden kunnan välille – onko tälle erolle löydettävissä selkeitä järkeviä perusteluja? 4Hankasalmen kunta ei esitä syrjäisyyden poistamista lisäosien kohdalta, mutta nostaa tällä erimerkillä esille sen, että jokainen uusi kriteeri synnyttää helposti uusia kuntien välisiä aiheettomia epäkohtia. Ja kyllä Hankasalmen kunta edellyttää, että syrjäisyyslisän määräytymisperusteet avataan yksityiskohtaisesti ja sekin mahdollisimman oikeudenmukaisesti kuntia sitten uudessa järjestelmässä kohtelisi.
- . 	mutta työpaikkaomavaraisuuskriteeri ei ole perusteltu.
- . 	Koko uudistuksen suurin erikoisuus on se, että järjestelmään sisältyy valtionosuuden tasausta suurempana eränä muut valtionosuuteen tehtävät lisäykset / vähennykset  ja siirtymätasaukset.
- . 	Kriteerien määrä on järjestelmässä riittävä.
- . 	Työpaikkaomavaraisuuskriteeristä voisi jopa luopua: se muodostaa kielteisen kannustimen seutukunnalliselle elinvoimayhteistyölle ja luontevalle seutukunnalliselle työnjaolle elinkeinojen ja asumisen keskinäisessä painottamisessa.
- . 	Mitä vähemmillä kriteereillä saadaan oikeudenmukainen lopputulos sen parempi.
- . 	Kyllä, jos kriteerit on perustellusti ja demokraattisesti valittu. Oikeudenmukaisempaa lopputulosta todennäköisesti parantaisi yhden tai kahden uuden kriteerin lisääminen tai joidenkin kriteerien painotuksen muuttaminen. Työttömyys, asukastiheys, alhainen koulutustaso ja syrjäisyys ovat tärkeitä kriteereitä ja niiden painoarvoa tulee nostaa. Muuten vaikutus valtionosuuden määrään jää liian pieneksi kriteerin merkitys huomioon ottaen. Työpaikkaomavaraisuuskriteerin käyttö tuntuu kyseenalaiselle, saavutetaanko sillä niitä hyötyjä, mitä on kaavailtu. Ehdotamme tämän kriteerin korvaamista paremmin perusteltavissa olevalla kriteerillä kuten huoltosuhde tai jo valittujen kriteerien painotusten muuttamista.
- . 	On hyvä, että kriteerien määrää on supistettu ja rakennetta selkiytetty. Kriteerit antavat suhteellisen hyvä kuvan kunnan tilanteesta varsinkin kun nämä käytetyt kriteerit vielä avataan tarkemmin.
- . 	Kriteerejä kehitettävä todelliset kustannukset huomioiviksi.
- . 	Korkeintaan 1-3 kriteeriä lisää tarvittaessa
- . 	Laskentakriteerien vähentäminen on oikeansuunteinen muutos.
- . 	Onko painoarvoltaan pienet kriteerit tarpeellisia, koska niiden merkitys kokonaisuuteen on hyvin vähäinen?
- . 	Kriteerien lukumäärä on riittävä ottamaan huomioon kuntien väliset olosuhde-erot. Samalla on suurelta osin päästy pois aiempien lukuisten kriteerien päällekkäisyydestä.
- . 	Kriteerejä on riittävän vähän.
- . 	Kriteerien määrän vähentäminen selkeyttää järjestelmää.
- . 	Selkeys ja ennustettavuus tärkeitä tavoitteita, joten kriteerejä ei saa olla liian monta.
- . 	Toisen asteen valtionosuus tulisi ohjata kuntiin. Täten vahvistetaan kuntien vastuu palveluiden järjestämisestä, mikä on uudistuksen keskeinen tavoite.
- . 	Kriteerien lukumäärää on hyvä maltillistaa. Kriteereissä tulisi vielä tarkistaa onko tarpeen olla eri tasoja, esim. syrjäisyyskriteerissä on ollut useita tasoja nykymallissa. Kriteerien perusteella laskettavat laskennalliset kustannukset ja painoarvot tulisi vielä tarkistaa.
- . 	Kriteerien määrän väheneminen on hyvä, näilläkin varmasti pärjätään
- . 	Pudasjärven kaupungin pinta-ala on yhteensä 5867 km2 ja kaupungin kauimmaisesta kylästä  on kuntakeskukseen matkaa n. 100 km ja maakuntakeskukseen Ouluun 88 km. Pitkät etäisyydet ja harva asutus heikentävät palveluiden saavutettavuutta ja asettavat kansalaiset eriarvoiseen asemaan palvelujen suhteen.  On erityisen tärkeää, että valtionosuuksia määrättäessä huomioidaan harvaan asutut alueet ja niiden erityisongelmat. Erityisen harvaan asutulle seudulle tarvitaan oma kriteeri ja euromääräinen lisäosuus valtionosuuksiin. Pudasjärven kaupunki ehdottaa, että nykyinen voimassa oleva valtionosuuslain mukainen harvan asutuksen lisäosa otetaan mukaan esitettyyn uudistukseen. Lisäosa voidaan laskea kertomalla asukasta kohden määritelty erityisen harvan asutuksen perushinta kunnan asukasmäärällä kunnille, joiden asukastiheys on alle 2,0 asukasta neliökilometrillä..
- . 	Eftersom målsättningen är att förtydliga och förenkla systemet är antalet kriterier tillräckligt i ett begynnelseskede med beaktande av att övergångsperioden är tillräckligt lång och kontrollintervallerna korta.
- . 	Myönteistä on se, että nykyisen voimassaolevan valtionosuusjärjestelmän määrittelemästä 48 kriteeristä päästään 8 kriteeriin ja 3 lisäosaan. Mutta viimeksimainittujen lisäosien osalta katsomme, että työpaikkaomavaraisuuden ottaminen mukaan kriteeristöön aiheuttaa sen, että työpaikat ja tätä kautta rahat keskittyvät isoihin keskuksiin. Hyvänä esimerkkinä tästä on Tammelan kunnankin osalta mm. äskettäin perustettu hyvinvointikuntayhtymä, jonka keskuskaupunkiin muodostui yli 1100 henkilön työllistävä kuntayhtymä. Vaikkakin kyseinen henkilöstö asuu kuntayhtymän toimialueen tai sen ulkopuolella niin merkittävästi tuloja mm. kiinteistöverotuksen kautta kohdistuu tälle keskuskaupungille.
- . 	Kriteerien vähentäminen uudessa järjestelmässä selkeyttää sitä.
- . 	Vain yhden kuukauden vastausaika, jonka keskelle sijoittuu joulun ja uudenvuodenvaihteen pyhien aika, ei ole riittävä tällaisen kysymyksen arvioimiseen. Vastauksen antamisen yksi edellytys olisi saada käytettäväksi vaihtoehtoisia laskelmia joissa on käytetty vähäisempää tai laajempaa käyttökelpoisten kriteerien lukumäärää. Alustavan tarkastelun perusteella vaikuttaisi, että päällekkäisten kriteereiden karsinnassa on ehdotuksessa onnistuttu. Sellaisia kriteereitä, joilla ei ole tilastollista yhteyttä käyttökustannusten määrään, ei ole syytä lisätä valtionosuuskriteereihin. Lausunnon antajille olisi tullut toimittaa tieto, mitä muita tilastollisen yhteyden omaavia ja päällekkäisyyttä aiheuttamattomia käyttökelpoisia kriteereitä olisi ollut käytettävissä, ja mitkä niiden vaikutukset olisivat olleet.
- . 	Uudistuksen lähtökohtana oli järjestelmän selkeyttäminen ja siinä on pääsääntöisesti onnistuttu. Työpaikkaomavaraisuuden ottaminen mukaan on oikeansuuntainen, mutta ei kohtele maalaismaisia kuntia oikeudenmukaisesti. Maaseudun rakennemuutos on esimerkin omaisesti laskenut kuntien työpaikkaomavaraisuusastetta. Tällaisenaan kriteeri suosii keskuskaupunkeja ja kaupungistumista.  Lisäksi syrjäisyys lisäkriteerinä tulee vielä pohtia tarkkaan, koska se eriarvoistaa kuntia merkittävästi. Kuitenkin perustuslaki velvoittaa kuntia tuottamaan peruspalvelut tasa-arvoisesti. Linjauksessa ei maantieteellisellä sijainnilla ole annettu merkitystä. Tämän johdosta kuntien peruspalveluiden rahoittaminen pitää olla oikeudenmukaisesti toteutettu.
- . 	Kriteereiden lukumäärä on riittävä.
- . 	Kriteerien määrää on onnistuttu pudottamaan merkittävästi ilman, että oikeudenmukaisuus sen takia kärsisi. Ratkaisevaa ei ole kriteerien määrä, vaan se, että niiden painotus on oikea.
- . 	Lukumäärä on juuri sopiva – työpaikkaomavaraisuuden tilalle väestönkasvukerroin
- . 	Pirkkalan kunta pitää ehdotettavassa järjestelmässä hyvänä sitä, että kriteerien määrää laskettaisiin merkittävästi (8:aan ja lisäosien osalta 3:een). Edellä mainittu kriteerien vähentäminen ja selkeyttäminen on oikea askel kohti selkeämpää valtionosuusjärjestelmää.
- . 	Skärgård borde vara en entydig tilläggsdel i euro. På samma sätt som fjärrort, samer och självförsörjning i arbetsplatser.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Erityisen harvan asutuksen huomioimista kriteeristössä entistä tarkemmin tulisi kuitenkin vakavasti harkita
- . 	Sinällään riittävä, yksityiskohtaisemmat laskelmat tarpeen.
- . 	Men tvåspråkighetstillägget borde ses över med beaktande av att alla svenskspråkiga kommuner har en grundstruktur som blir dyrare än en finsk motsvarande. Likadant med tillägget för skärgård där även kommuner med skärgårdsdelar har en fördyrande struktur än om geografin varit enhetlig.
- . 	Kohdassa 8 selostettua ´vanhusmuuttokriteeriä´voisi miettiä.
- . 	Kriteereiden määrä on syytä pitää pienenä, jotta todella tehdään muutos nykyiseen järjestelmään
- . 	Kriteereiden määrän selkeä vähentäminen on myönteinen suuntaus järjestelmän selkeyden ja ymmärrettävyyden lisäämiseksi. Esitetyssä mallista kriteereitä on riittävästi.       Uutena kriteerinä lisäosissa työpaikkaomavaraisuus kannustaa kuntia aktiivisuuteen elinkeinopolitiikassa sekä osaltaan tasaa siitä aiheutuvia kustannuksia kunnan ja valtion kesken. Kunnan toteuttamista elinkeinopoliittisista panostuksista hyötyy merkittävissä määrin myös valtio. Erityisesti kaupunkiseutujen merkittävän roolin vuoksi ko. kriteerin painoarvoa olisi Helsingin näkemyksen mukaan pitänyt kasvattaa.
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	En minskning av antalet kriterier är eftersträvansvärd. I förslaget till nytt statsandelssystem är emellertid minskningen av kriterierna så radikal att det leder till att kostnaderna inte blir beaktade på rätt sätt. 	Den ändrade viktningen mellan kriterierna och mellan 	åldersklasserna samt 	beräkningarna av koefficienterna för 	sjukfrekvensen gör att förändringarna i fördelningen av statsandelarma blir mycket kraftiga.
- . 	Erityisen pitkien etäisyyksien kunnille on harkittava otettavaksi käyttöön saaristolaisuuskriteerin tyyppinen laskentatekijä. Syrjäisyysluku kuvaa huonosti esimerkiksi Enontekiön kunnan maantieteellistä tilannetta syrjäisyysluvun tunnistaessa vain 25 ja 50 km etäisyydet kunnan sisällä. Esimerkiksi Enontekiöllä matkaa kuntakeskus Hetasta Kilpisjärvelle on yli 170 km.
- . 	On vaikea arvioida, mikä lukumäärä on riittävä. Tärkeintä on, että kansalaiset saavat asuinpaikasta riippumatta tasavertaiset julkiset palvelut.
- . 	Att minska antalet kriterier är i och för sig en bra målsättning, men minskningen blir så radikal att kommunernas kostnader inte kan beaktas rättvist om man ser till helheten. Förändringarna i fördelningen av statsandelar är kraftig och tendensen är att de mindre kommunerna drabbas värst.
- . 	Osalla kriteereistä on päällekkäisyyttä. Asukastiheys ei ole kriteeri vaan haja-asutus. Kriteereistä asukastiheys, saaristo ja syrjäisyys ovat osittain päälleikäisiä, minkä vuoksi niiden taloudellinenkin merkitys korstuu liikaa.
- . 	Kriteerien lukumäärä ei ole oleellisinta, vaan se miten niiden kautta voidaan luoda hyväksyttävä järjestelmä, joka ottaa huomioon kuntien hyvin erilaiset olosuhteet palveluiden järjestämiseksi.
- . 	Ehdotetut kriteerit eivät riittävällä tavalla vastaa kuntien erilaisiin palvelutarpeisiin ja maantie- teellisiin seikkoihin. Kunnat ovat perusolosuhteiltaan kovin erilaisia eri valtakunnan osissa. Siksi kriteerien määrää tulisi maltillisesti lisätä. Lisätyt kriteerit ottaisivat mm. huomioon elinkeinorakenteen, syrjäisyyden ja muut maantieteelliset erityisolosuhteet kestävällä tavalla. Lisäksi harvaan asuttujen maaseutukuntien ponnistukset kasvukeskusten tuloksentekijöiden rehdissä kasvatuksessa ja koulutuksessa otettaisiin oikeudenmukaisella tavalla huomioon.
- . 	Kriteerit eivät riittävällä tavalla vastaa kuntien erilaisiin palvelutarpeisiin ja maantieteellisiin seikkoihin. Kunnat ovat perusolosuhteiltaan aivan erilaisia etelässä ja pohjoisemmassa Suomessa.
- . 	Laskentakriteerien määrän alentamien on sinällään perusteltua valtionosuusjärjestelmän yksinkertaistamisen kannalta. Laskentakriteerien lukumäärän vähentäminen nyt esitettyyn määrään heikentää uuden valtionosuusjärjestelmän mahdollisuutta ottaa huomioon erilaisten kuntien olosuhdetekijöiden vaikutuksia palvelujen kustannuksiin. Asian näin ollen ehdotettujen kriteereiden määrä on riittämätön sen lisäksi, että kriteereiden oikeellisuus on kyseenalainen.
- . 	Kriteerien lukumäärä ei ole ratkaisevaa, vaan se, miten kriteerit kuvaavat palveluntarvetta ja siitä kunnille syntyviä kustannuksia. Nyt kriteeristöstä on jätetty pois joitakin kriteerejä, joita asiantuntijat ovat esittäneet. Niiden tarpeellisuutta on vaikea arvioida, kun ei ole esitetty perusteluja niiden pois jättämiselle ja valittujen valitsemiselle.
- . 	Kriteereitten lukumäärä vähenee kyllä oleellisesti, mutta monet asiat siirtyvät esm. THL:n tuottamiin laskelmiin.  Väheneekö kriteereitten lukumäärä oikeasti?
- . 	Rakennemuutoksen aiheuttamaa väestön vähenemisestä johtuvien yksikkökustannusten kasvua eivät laskentatekijät ota huomioon.
- . 	Den ändrade viktningen mellan kriterierna och mellan åldersklasserna samt beräkningen av koeffienterna för sjukfrekvens gör att  förändringarna i fördelningen av statsandelar blir alltför kraftig och leder till att den allmänpoltiska målsättningen inom vårdarbetet blir svårare att uppnå
- . 	En minskning av antalet kriterier är eftersträvansvärd. I förslaget till nytt statsandelssystem är emellertid minskningen av kriterier så radikal att det leder till att kostnaderna inte blir beaktade på rätt sätt.
- . 	Jos työpaikkaomavaraisuus kriteerinä säilyy, tulee työpaikkaomavaraisuudesta vähentää julkisen sektorin suoraan tai välillisesti tuomat koko seutua palvelevat työpaikat
- . 	Fel att tillägget för svenskspråkiga elever slopas
- . 	Suomussalmen kunnan pinta-ala on yhteensä 5879 km² ja kunnan kauimmaisesta taloudesta Hossassa on kuntakeskukseen matkaa 103 km ja maakuntakeskukseen Kajaaniin 210 km.  Pitkät etäisyydet ja harva-asutus heikentävät palvelujen saavutettavuutta oleellisesti ja asettavat kansalaiset eriarvoiseen asemaan palvelujen suhteen. Siksi on erityisen tärkeää, että valtionosuuksia määrättäessä huomioidaan harvaan asutut alueet ja niiden erityisongelmat. Erityisen harvalle asutukselle tarvitaan oma kriteeri ja euromääräinen lisäosuus valtionosuuksiin.  Suomussalmen kunta ehdottaa, että nykyisen voimassa olevan valtionosuuslain mukainen harvan asutuksen lisäosa palautetaan esitettyyn järjestelmään. Lisäosa lasketaan kertomalla asukasta kohden määritelty erityisen harvan asutuksen perushinta kunnan asukasmäärällä kunnille, joiden asukastiheys on alle 2,0 asukasta neliökilometrillä. Lisäksi asukastiheyskriteeriä tulee kehittää siten, että se huomioi kunnan laajat vesistöalat.
- . 	Oma erityisen harvan asutuksen ja pitkien etäisyyksien kuntia Lapissa ja Itä-Suomessa koskeva kriteeri (vrt. nykyinen erityisen harvan asutuksen lisä) on oltava mukana taikka sama asia otettava muuten erityisperusteena huomioon esim. ikärakenne- ja syrjäisyyskriteerien kohdalla näille kunnille. Nykyisen ehdotuksen kriteerit ja niiden määrä ei tunnista Pelkosenniemen ja Lapin / Itä-Suomen tiettyjen kuntien erityisolosuhteita. Ne on oikeudenmukaisesti saatava sisällytettyä niihin, poikkeuksina pääsäännöstä. Ks. esim. ikärakennetekijästä jäljempänä kohta 5 lausuttu.
- . 	Sosiaalitoimen kust. jäävät vähälle huomiolle/esim. lastensuojelukust.
- . 	Esim. lastensuojelukerroin ja vammaiskerroin on edelleen syytä säilyttää, koska niiden kautta saadaan tasattua kohdennetusti suuria kustannuksia.
- . 	Valtiolla tulee olla käytettävissään keinoja myöntää ainakin tilapäisesti 2-3 vuoden ajan rakennemuutospaikkakunnille korkeampia valtionosuuksia tai ainakin mahdollisen verotulon tasauksen pienentämistä korkean työttömyyden negatiivisten vaikutusten lieventämiseksi ja paikallisen taloudellisen tilanteen parantamiseksi.
- . 	Laskentakriteerien pienen lukumäärän ei tule olla itsessään tavoite muutoin kuin siltä osin, että järjestelmän kokonaisuus on hallittavissa. Kriteerien lukumäärän tulee perustua siihen, miten niiden avulla onnistutaan korvaamaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti kunnille annettujen tehtävien hoitamisesta aiheutuvat kustannukset.  Sitä, että kuntien paineet vastata ikääntyneiden kuntalaisten palvelutarpeisiin ovat kasvaneet lakiuudistusten myötä ja kasvavat edelleen väestön ikääntyessä, ei ole huomioitu uudistuksessa riittävästi. Pienennettäessä ikärakennekriteerin painoarvoa olisi perusteltua paitsi kasvattaa sairastavuuskriteerin painoarvoa, myös lisätä laskentaan kuntalaisten toimintakykyä laajemmin kuvaava kriteeri.
- . 	Kriteerien lukumäärän vähentäminen kokonaisuudessaan on oikein. Kuitenkin tulee varoa, että lasta ei heitetä pesuveden mukana. Tästä paras (huono) esimerkki on erityisen harvaan asutuksen kriteerin poistuminen keinovalikoimasta. Kunnan mielestä kyseinen kriteeri on oikeudenmukaisella tavalla turvannut kunnan tulopohjaa harvan asutuksen ja pitkien etäisyyksien kunnissa. Kriteeri on myös helposti ymmärrettävä, toisin kuin esimerkiksi uusiksi ajateltu syrjäisyyskriteeri, jonka vaikutukset voivat olla mitä suurimmassa määrin epäoikeudenmukaisia. Harvan asutuksen kriteeri tulisi siis säilyttää, tässä tulisi myös huomioida kunnan maapinta-alan lisäksi myös kunnan vesipinta-ala.
- . 	Kristiinankaupungin olosuhteita ei oteta huomioon tarpeeksi, harvaan asuttu ja ikääntyvä väestö
- . 	kunnan ennaltaehkäisevää toimintaa ei huomioida
- . 	Erityistapauksiin tarvittasiin muutama lisäkriteeri
- . 	Harva asutus ja pitkät etäisyydet on otettava erilliseksi kriteeriksi. Tasavertaiset palvelut tulee taata asuinpaikasta riippumatta kaikille kansalaisille.  Harvaan asutulla seudulla, myös Kainuussa, nykyinen Harvan asutuksen lisä on palautettava  uuteen VOS järjestelmään. Erityisen harvan asutuksen lisän vaihtoehtona voi olla malli, jossa kunnalle, jonka paikallisen ja seudullisen asukaspohjan perustella määräytyvä syrjäisyysluku on 1,50 tai suurempi, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushintaa kolme kertaa korkeampi. Kunnalle jonka syrjäisyysluku on 1,00 - 1,49, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, jonka on yleisen osan perushinta 2,5 kertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 0,50-0,99, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on perushinta 1,5 kertaisena.
- . 	Lastensuojelun kustannukset ovat kohonneet viime vuosina voimakkaasti, mutta erot kuntien välillä ovat todella suuria. Lastensuojelukriteeri tuli valtionosuusjärjestelmään vasta vuonna 2006 ja se on ollut alikompensoiva. Nyt kriteeri on poistettu kokonaan, jolloin korkeista lastensuojelukustannuksista kärsivät kunnat maksavat kaiken omasta kukkarostaan. Lastensuojelu tulisi jotenkin huomioida järjestelmässä. Ikärakenteen kautta kompensaatio ei kohdennu oikein. Toinen ongelma on vammaiskertoimen poistaminen, jota koskevat samat ongelmat kuin lastensuojeluakin. Vammaisuus tulisi sisällyttää sairastavuuskertoimeen kansansairauksien lisäksi. Työpaikkaomavaraisuus on kriteerinä turha, se tulisi poistaa kokonaan.
- . 	Saaristo-osakunta kriteeri puuttuu laskennasta.

5. Tasaavatko laskentakriteerit kuntien kannalta oikeita kustannuksia ja niiden välisiä eroja? / Utjämnar beräkningskriterierna rätta kostnader och skillnader mellan dem ur kommunernas perspektiv?
Vastaajien määrä: 166

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	Varauksin. Katso lisätiedot.
- . 	erityisesti sairastavuuden osalta
- . 	Pääosin
- . 	Koulutustaustaan, vieraskielisten osuuteen ja työpaikkaomavaraisuuteen enemmän painoa
- . 	On hyvä, että sairastavuuden painoarvoa nostetaan uudistuksessa. Hankasalmen kunta toivoisi kuitenkin, että THL:n esityksen mukaisesti sairastavuuden painoarvo olisi nyt esitettyä suurempikin. Senkin jälkeen ikärakennekriteeri olisi edelleen hyvin suuressa roolissa valtionosuuksien kokonaissumman määräytymisessä.Kansantautien kautta tarkasteltava sairastavuus on perusteltu ja oikeudenmukainen tapa arvioida kunnille aiheutuvia tosiasiallisia kuluja terveydenhoidon menoissa, jotka kuntien talouden kannalta ovat hyvin raskaita. Nyt esitettävä muutos ei johtaisi kunnissa passiivisuuteen.  Sairastavuuden huomioiminen ei kata kunnille sairastavuudesta aiheutuvia kuluja, vaan edelleen ennaltaehkäisyyn ja terveydenhoitoon kannattaa kunnissa panostaa. Nykyjärjestelmä on sen sijaan epäoikeudenmukainen ja johtaa siihen, että esimerkiksi Hankasalmella kohdennetaan terveydenhoitoon tarpeiden vaatiessa nyt selkeästi enemmän rahaa kuin vastaavan kokoisissa kunnissa keskimäärin ja toisaalta tarvetarkastelun kautta kunnan pitäisi kohdentaa perusturvalautakunnalle rahoitusta vielä selkeästi nykyistä enemmän. Tuottaessamme palvelumme kokonaisuudessaan vielä tämän jälkeen keskimääräistä kokoistamme kuntaa tehokkaammin, on meillä tästä syystä kuitenkin yksi Keski-Suomen suurimmista veroprosenteista. Useimmissa niistä kunnista, joissa painopisteen siirtyminen edes hieman ikärakenteesta sairastavuuden suuntaan valtionosuusjärjestelmän määräytymisperusteissa pienentää valtionosuuksien kokonaismäärää, on esimerkiksi Hankasalmea huomattavasti pienempi veroprosentti.  Kansantautien esiintyminen eri tavoin eri puolella Suomea ei ole muutaman vuoden kehityksen tulos, vaan pohjautuu eri alueiden väestön historiaan. Eri sairauksiin voidaan kyllä puuttua ja terveyseroja kaventaa, mutta sekään ei tapahdu hetkessä. Sairastavuuden oikeudenmukaisempi huomioiminen valtionosuusjärjestelmässä, jolla on tarkoitus turvata nimenomaan peruspalvelujen toteutumista, on ollut pitkään tavoitteena valtionosuusjärjestelmän kohdalla. On vähintään oikeudenmukaista, että se nyt viimein toteutuisi vähintään esitetyssä painoarvossa. Muutoin kriteerien kohdalta ikärakenteen ikäryhmähinnoissa on vaikea tässä vaiheessa ottaa kantaa esityksen oikeudenmukaisuuteen. Sairastavuuden parempi huomioiminen tasaa jonkin verran 75-84 sekä yli 85 –vuotiaiden ikäkertoimien huomattavaa laskua. Mutta toisaalta ikääntyneille kuntalaisille täytyy tuottaa monenlaisia palveluja, joita lakisääteisesti valvotaan ja uusia velvotteita niihin säädetään. Näin ollen ikäryhmähintojen perustelu vaatii tarkempia tietoja. Opetus, päivähoito ja lastensuojelun tuomat lisäkulut selittävät kyllä nuorempien ikäryhmien ikäkertoimien kasvua. Mutta ehkä paikallaan on vielä huolella harkita, onko muutostarve nykyiseen todella noin iso – eli ikäryhmähintojen uudelleen tarkastelussa vanhuspalvelujen suuri tarve tulisi tulla huomioiduksi. Muihin kriiteereihin, eli työttömyysasteeseen, kaksikielisyyteen, vieraskielisyyteen, asukastiheyteen, saaristoon ja koulutustaustaan ei Hankasalmen kunnalla tässä vaiheessa ole kommentteja. Lisäosien kohdalla toivomme syrjäisyyden huolellista tarkastelua ja hyvää perustelua, kun asukastiheys on kuitenkin jo varsinaisissa kriteereissä mukana.  Edellä kysymyksen 4) vastauksissa perustelimme tätä jo esimerkillä oman kuntamme kohdalta.
- . 	Ks. kohta 4 ja 5
- . 	Uudistus on tältä osin oikeansuuntainen ja hyvää on se, että kriteerit perustuvat ajantasaiseen tutkittuun tietoon. Hausjärven kunta pitää hyvänä myös sitä, että lasten ja nuorten palveluiden synnyttämät kustannukset tulevat entistä paremmin huomioitua valtionosuuden määräytymisessä. Käsillä olevan tiedon valossa on mahdotonta arvioida, miten esimerkiksi lastensuojelun kustannuksiin tulee valtionosuusrahoitusta entiseen valtionosuusjärjestelmään verrattuna. Esimerkiksi juuri lastensuojelukustannukset voivat olla kunnan talouden kannalta merkittäviä ja kasvaa lyhyessäkin ajassa huomattavasti - vaikka relevanttien ikäluokkien koko ei muuttuisikaan.
- . 	Pääsääntöisesti kyllä, mutta valtionosuuden jakaminen valtion työpaikat sisältävällä työpaikkaomavaraisuuskriteerillä on lähtökohtaisesti epäoikeudenmukaista. Valtion palveluiden karatessa yhä kauemmaksi pienistä maaseutukunnista on väärin, että valtionosuutta maksetaan lisää niille kunnille, joissa valtion työpaikat ja palvelut sijaitsevat. Palvelujen läheisyys ja työpaikoista kertyvät verotulot tuovat jo sinällään etua maakuntakeskuksille ja pääkaupunkiseudulle. Pienten maaseutukuntien asukkaat osallistuvat omalla verorahoituksellaan valtion palveluiden rahoitukseen, mutta vastine verorahoille tuntuu etääntyvän vuosi vuodelta. Oikeudenmukaisuuden näkökulmasta valtionosuuden kriteeriksi pitäisi pikemminkin ottaa valtion työpaikkojen määrä. Mitä enemmän valtion työpaikkoja kunnassa sitä vähemmän valtionosuutta kunta saisi ja päinvastoin.
- . 	Esim. sairastavuus kuvaa sitä, mihin kustannukset kohdentuvat
- . 	Pääsääntöisesti kyllä, mutta sairastavuuden, vieraskielisyyden ja ikärakenteen osuutta olisi painotettava enemmän.
- . 	Laskentakriteerit eivät huomioi riittävästi kasvukuntien väestön lisääntymisen aiheuttamaa palvelutarpeen lisäystä ja siitä aiheutuvaa kustannusten nousua (vrt. väestötappiokunnat)
- . 	Kyllä. Kriteerit kuvaavat varsin hyvin niitä tekijöitä, jotka määrittävät kunnan toiminnan välttämättömän kustannustason. Kompromissina muutos nykyjärjestelmään verrattuna on jätetty pienemmäksi kuin olisi ollut perusteltua.
- . 	Sairastavuuskerroin perustuu todelliseen sairastavuuteen.
- . 	Tasaavat. Esim. vanhuus itsessään ei aiheuta kunnalle kuluja. Sairastavuuskriteerin 	vahvempi painotus olisi johtanut vielä tasapuolisempaan kustannusten kompensaatioon.
- . 	Ehdotukset vaikuttavat ottavan monipuolisemmin ja oikeudenmukaisemmin huomioon kuntien tosiasialliset kustannukset. Uuden järjestelmän tulee olla läpinäkyvä. Ehdotusten myöt kuntia kannustetaan aiempaa enemmän elinkeinotoiminnan kehittämiseen ja työpaikkaomavaraisuuden kasvattamiseen. Järjestelmän kannustavuus on tärkeää sisällyttää lopulliseen ehdotukseen. Jatkotyössä työpaikkaomavaraisuuden taso olisi hyvä perustella tarkemmin.
- . 	Sairastavuutta ja syrjäisyyttä tulee painottaa enemmän.
- . 	Työpaikkaomavaraisuuskriteeri menee jossain määrin päällekkäin esimerkiksi yhteisöverotulon jakautumisen kanssa, mutta on kuitenkin ainakin jollain tavoin perusteltavissa, varsinkin kun yhteisöverot kuuluvat verotulotasauksen piiriin. On kuitenkin huomionarvoista, että työpaikan sijaintikunta saa hyötyä yrityksestä/toimipisteestä lisäksi muun muassa kiinteistöveron ja kunnallisten maksujen muodossa. Edellä mainitusta syystä työpaikkaomavaraisuus on huono kriteeri, sillä korkeampi työpaikkaomavaraisuus ei tuo itsessään kunnalle lisäkustannuksia. Puumalan kunnalle erityinen vaikutus kunnan toimintaan on suuresta vapaa-ajan asutuksesta, mikä mm. lisää kunnan teknisen toimialan ja terveydenhuollon kustannuksia ja tarvetta. Tästä syystä vuonna 2012 loppuraporttinsa luovuttanut Itä- ja Pohjois-Suomi työryhmä esitti vapaa-ajan asutuksen huomioon ottamista valtionosuusjärjestelmässä. Toisaalta nykyinen verotulotasausjärjestelmä mahdollistaa sen, että kunta saa aiemmasta poiketen konkreettisen hyödyn vapaa-ajan asukkaiden maksamasta kiinteistöverosta, joten tilanne on siltä osin parempi kuin vielä esimerkiksi vuonna 2011.  Väestön koulutustaustan huomioiminen jatkossa on erinomainen uusi lisä valtionosuusjärjestelmään. Yksi poistuneista kriteereistä on erityisen suuren väestölisäyksen tai -tappion kunnille maksettu valtionosuuden korotus. Voitaneen arvioida, että poikkeuksellisen suuri väestömäärän muutos on kunnille erityisiä kustannuksia aiheuttava tekijä, ja sen vuoksi kriteerin kohtaloa olisi ehkä vielä syytä harkita.
- . 	Pääpiirteissään kyllä
- . 	Yksityiskohtaiseen tarkasteluun ei ole mahdollisuutta, mutta periaatteellisesti uudistus on perusteltu.
- . 	Pääsääntöisesti tasaa oikeita kustannuksia.
- . 	Myönteistä erityisesti työpaikkaomavaraisuuden ja vieraskielisuuden huomioiminen
- . 	Mutta: sairastavuudelle ja ikärakenteelle tulisi kuitenkin antaa enemmän painoarvoa.
- . 	I huvudsak är grunderna för beräkningarna logiska och motiverade. Grunderna för sjukfrekvensens tyngd och effekterna på utvecklandet av förebyggande vårdåtgärder kan starkt ifrågasättas.
- . 	Laskentakriteerien perusteet ovat paremmat kuin vanhassa järjestelmässä, samoin niiden päivitys vuosittain. Vieraskielisyyden huomioiminen muissakin ikäryhmissä kuin esi- ja peruskouluikäisissä on oikein ja tärkeä asia maahanmuuton aktivoimiseksi. Tärkeää on myös, että kriteerit kannustavat tuottavuuden parantamiseen.
- . 	Nuorten ikäluokkien (0-18 vuotta) painoarvo ikäperusteissa valtionosuuksissa kasvaa Pälkäneen osalta noin 3,8 milj. euroa ja työikäisten ja iäkkäinen (19-85+ vuotta) painoarvo vähenee -8,7 milj. euroa. Sairastavuuskerroin kasvaa 5,7 milj. euroa. Positiivista on, että nuorista ikäluokista aiheutuvia menoja korvataan aikaisempaa enemmän. Sairastavuuskertoimen kasvu korvaa työikäisten ja iäkkäiden ikäperusteisen valtionosuuden laskua. Uudistuksen oikeudenmukaisuus perustuu oletukseen, että ehdotukseen sisällytetty sairastavuuden laskentakriteeri korreloi paremmin todellisten kustannusten kanssa, kuin nykyjärjestelmän ikäluokkaperusteisempi painotus. Tämän oletuksen paikkansapitävyydestä ei ole mahdollista saada tällä vastausaikataululla selkoa. Pälkäne menettää 428 000 euroa vuodessa yleisten kirjastojen laskennallisten kustannusten kriteerin poistuessa. Uudistusehdotuksen materiaalien perusteella ei ole eurojen tasolla selvitettävissä, miten kirjaston kustannuksia uudessa valtionosuusehdotuksessa korvataan. Pälkäneen kunta esittää, että yleisten kirjastojen valtionosuuksien uudelleenjärjestelystä tulee toimittaa yksityiskohtaisempi selvitys ja esittää huolensa yleisten kirjastojen valtionosuuden menettämisestä suhteessa aikaisempaan. Asukastiheyden painoarvoa on aikaisemmasta vähennetty. Kunnan palvelutuotannon kustannuksiin vaikuttaa kuitenkin oleellisesti se, kuinka hajautettu infrastruktuuri on maantieteellisten esteiden kuten vesistöjen vuoksi. Tämä vaikuttaa kuljetuskustannuksiin ja lähipalvelujen matkaetäisyyksiin. Pälkäne esittää, että väestötiheyden sijaan maantieteellisten esteiden kuten vesistöjen vaikutus olisi syytä huomioida valtionosuuskriteerinä.
- . 	Vieraskielisten osuuden lisäksi kertoimeen pitäisi vaikuttaa myös eri vieraiden kie­lien lukumäärä.  Työpaikkaomavaraisuuskriteeri vaikuttaa väärään suuntaan silloin, kun kunta teollisuuden ra­ken­ne­muu­tok­ses­ta johtuen menettää työpaikkoja ja työpaikkaomavaraisuus pie­ne­nee. Kauhavan kaupunki näkee kuitenkin hyvänä asiana työpaikkaomavaraisuuden huo­mioi­mi­sen valtionosuusperusteena. Tällöin valtionosuusjärjestelmän kautta huo­mioi­daan ne kunnat, joiden alueen toimijat tarjoavat työpaikkoja muiden kun­tien asukkaille ja alueen toimijat tätä kautta osallistuvat työntekijöidensä asuin­kun­nan verotulojen kerryttämiseen.Työpaikkaomavaraisuuskriteeri vaikuttaa väärään suuntaan silloin, kun kunta teollisuuden ra­ken­ne­muu­tok­ses­ta johtuen menettää työpaikkoja ja työpaikkaomavaraisuus pie­ne­nee. Kauhavan kaupunki näkee kuitenkin hyvänä asiana työpaikkaomavaraisuuden huo­mioi­mi­sen valtionosuusperusteena. Tällöin valtionosuusjärjestelmän kautta huo­mioi­daan ne kunnat, joiden alueen toimijat tarjoavat työpaikkoja muiden kun­tien asukkaille ja alueen toimijat tätä kautta osallistuvat työntekijöidensä asuin­kun­nan verotulojen kerryttämiseen.
- . 	Suunta on oikea, eikä sairastavuuden painoa tule lisätä. Ikäryhmähinnat ovat lapsi- ja nuorisoikäisissä oikein mitoitettu. Sen sijaan senioriväen osalta asiaa tulee vielä tarkastella.
- . 	Merkittävin muutos uudistuksessa on väestön ikärakenteen ja sairastavuuden tarkastelussa. Uudistus on oikeansuuntainen, sillä sairastavuus aiheuttaa kustannuksia, ei ikä sinänsä. Iisalmessa ja Pohjois-Savossa väestön sairastavuudesta aiheutuvat kustannukset painottuvat selvästi korkeampiin ikäryhmiin ja sairastavuuden painoarvon nostaminen ehdotuksessa esitetystä 2,5:stä vastaisi todennäköisesti paremmin sairastavuudesta aiheutuvaa kustannusten tasausta tällä alueella. Jotta ikärakenteen ja sairastavuuden laskentakriteereiden painotuksiin ja niiden muutoksista aiheutuviin vaikutuksiin ja kuntien väliseen tasaukseen pystytään ottamaan kantaa, tulisi laskentaperusteet avata ja olla kuntien käytettävissä.
- . 	Ikärakenne ja sairastavuus ovat tärkeimmät tekijät, jotka vaikuttavat kunnille palvelutuotannosta aiheutuviin kustannuksiin.
- . 	Järjestelmän tulisi olla luonteeltaan enemmän kannustava ja julkisen talouden haasteet huomioiden ohjata kuntia kehittämään asukkaidensa hyvinvointia.
- . 	Niille kunnille, joiden syrjäisyyslukun on älillä 1,0 - 1,5 tulee kuitenkin antaa jonkinlainen korotus yleisen osan perushintaan.
- . 	Työpaikkaomavaraisuusaste laskentaperusteena pitää poistaa. Jo sitä ei voi poistaa, maakunnan keskuskuntien työpaikkoihiksi ei tule laskea ns. ylikunnallisia työpaikkoja (esim. sairaanhoitopiiri, koulutuskuntayhtymät ymv.)
- . 	Ehdotukset vaikuttavat ottavan monipuolisemmin ja oikeudenmukaisemmin huomioon kuntien tosiasialliset kustannukset. Uuden järjestelmän tulee olla läpinäkyvä.  Ehdotusten myötä kuntia kannustetaan aiempaa enemmän elinkeinotoiminnan kehittämiseen ja työpaikkaomavaraisuuden kasvattamiseen. Järjestelmän kannustavuus on tärkeää sisällyttää lopulliseen ehdotukseen. Jatkotyössä työpaikkaomavaraisuuden taso olisi hyvä perustella tarkemmin.
- . 	Osittain kyllä.
- . 	Erityisen tärkeää on todellisten sairastavuuskustannusten huomioinen unohtamatta kuitenkaan esim. vanhustenhuollon ennaltaehkäisevien kustannusten tuen sisältymistä järjestelmään.
- . 	Mutta kriteereiden painotukset ovat eräiltä osin eriarvoistavia (ks. kohta 8.).
- . 	Sairastavuus ja ikärakenne kuvaavat kuntien kulurakennetta hyvin
- . 	Lähtökohtaisesti ehdotetun järjestelmän laskentakriteerit tasaavat aiempaa paremmin kunnille aiheutuvia kustannuksia.         On myönteistä, että ehdotettu järjestelmä tasaa aiempaa paremmin vieraskielisistä kunnille todellisuudessa aiheutuvia kustannuksia. Kokonaisuudessaan ko. kriteerin painoarvon tulisi olla korkeampi.      Myös koulutustaustaa kuvaavan uuden kriteerin tuominen järjestelmään tasaa aiempaa paremmin kunnille todellisuudessa aiheutuvia kustannuksia.      Laskentakriteereiden oikean kustannusvastaavuuden osalta on varmistettava, että THL:n tutkimuksessa oleva arvio yli 85-vuotiaiden palveluntuotannon kustannuksista vastaa oikeita toteutuneita kustannuksia (vertaa mm. Kuntaliiton tilastot kyseisen ikäluokan kustannuksista).
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	Enempi painopistettä syrjäisyyteen, koska tosiasiaon, että harvaan asutulla ja syrjäisellä alueella ei voi mitenkään tulla toimeen ilman suurempaa tasausta.
- . 	1. Vieraskielisyys: kotouttamiselle tavoiteaika -kriteeri (x vuotta) = kannustaminen 2. Työpaikkaomavaraisuus: verotulot: Yritykset, valtion ja ky:n työpaikat  3. työterveydenhuolto korvaa perusterveydenhuoltoa -> monikanavarahoituksen purkaminen
- . 	Uudistuksessa yksikköhintoja kriteerinä olevissa ikäluokissa erityisesti 75 vuodesta ylöspäin on alennettu jopa puoleen. Suonenjoen kaupunki ei pidä hyväksyttävänä ehdotettuja yksikköhintoja, joissa ikäluokkien 13-15 ja 16-18 painoarvo on kasvanut ikäluokkien 75+ kustannuksella. Vaikka samalla sairastavuuden painotus nousee, kriteeristö ei ota riittävästi huomioon, että ikääntymiseen liittyvät kustannukset ovat kunnissa muutakin kuin sairaiden hoitoa. Valtionosuuksien pitäisi kohdentua myös niihin tekijöihin, joilla pyritään ratkaisemaan tulevien vuosien kustannusten merkittävää kohoamista, kuten kotihoidon vahvistamiseen, uudentyyppisten, kevyempien hoivapalvelujen muodostumiseen ja hoivatyön painottumiseen ennaltaehkäisyyn ja ikääntyneiden kuntoutukseen ja toimintakyvyn säilyttämiseen. Uusi kriteeristö tuntuu kurittavan muuttotappiosta kärsiviä ikärakenteeltaan vanhusvoittoisia kuntia, joilla on erityinen haaste saada palvelurakenteensa sellaiseen kuntoon, että kunnan taloudellinen kantokyky riittää sen ylläpitämiseen. Tätä työtä on jo tehty ja tehdään voimallisesti juuri lähivuosina. Muutoksen toteuttamiseen ei järjestelmäuudistus tunnu tuovan ollenkaan apua, pikemminkin se pakottaa tekemään lyhytjänteisiä palveluleikkauksia ja huonontamaan palveluja laadullisesti, usein ennaltaehkäisevän työn kustannuksella.
- . 	Den starkare betoningen av sjukfrekvensen framom åldersstruktur försvagar motiven för att satsa på förebyggande verksamhet. I stället leder ändringen sannolikt till att fastställande av diagnoser för kommuninvånarna intensifieras och till att Finlands folk åtminstone statistiskt sett blir sjukare än tidigare. Man borde även redogöra tydligare för beräkningarna av storleken på de olika sjukdomarnas koefficienter i sjukfrekvensen. Detsamma gäller ändringen av vikterna från äldre åldersgrupper till yngre inom åldersstrukturkriteriet. Det vore skäl att ytterligare granska om kostnaderna avviker i olika typer av kommuner och visa på att använda statistiska grunder gäller för varierande förhållanden. Det är sannolikt att de offentliga kostnaderna för invånarna på landsbygden är högre än i större tätorter. Privat företagshälsovård är inte alltid väl utbyggd på landsbygden utan HVC används i hög grad för primärvården. Likaså finns inte privata äldreboenden som skulle finansieras till större del av invånarna själva. På orter där inkomsten per invånare är lägre används inte heller privat läkarvård och sådan finns inte heller alltid lättillgänglig. Inkomsterna till kommunerna för äldre personers boende blir även lägre i kommuner där de boendes pensionsinkomster är lägre. Den offentliga sektorns nettokostnader för invånarnas service varierar mellan kommunerna beroende på utbudet av privata tjänster och invånarnas inkomstnivå.                             Tvåspråkighetskriteriet ger orättvist utslag för enspråkiga kommuner, både finsk- och svenskspråkiga kommuner. Svenskspråkiga språköar skulle inte få ersättning för upprätthållande av daghem och skolor på svenska och inte heller enspråkigt svenska kommuner skulle ersättas för kostnader som finns. De enspråkigt svenska kommunerna förorsakas extra kostnader, eftersom bland annat svenskspråkiga skolböcker är dyrare än motsvarande finskspråkiga böcker och då den kommunala servicen upprätthålls även för den finskspråkiga minoriteten i kommunen. Även översättning av en stor mängd handlingar från finska till svenska för med sig tilläggskostnader. Enligt nuvarande system erhålls statsandelar för svenskspråkiga 6-15 åringar i alla kommuner. Den nya tvåspråkighetskoefficienten bör beräknas utgående från alla svenskspråkiga i en kommun oberoende av kommunens officiella språkliga status. Närpes stad anser att tvåspråkighetskriteriet slår helt fel ut för de enspråkiga kommunerna och kan på inga villkor godkänna den föreslagna modellen. Förslagsvis kunde kostnaderna för tvåspråkighet i det officiellt enspråkiga kommunerna (i förslaget 93 %) beaktas på basis av den svenskspråkiga befolkningen, medan kostnaderna för tvåspråkighet på basis av hela befolkningstalet (i förslaget 7 %) inte skulle beaktas.
- . 	Ikärakenteen ja sairastavuuden kriteerien painoarvoa voisi tarkentaa
- . 	Tähän on vaikea vastata, koska tiedossa eivät ole laskentkriteerien painoarvojen laskentaperusteet. Nyt uudistus näyttää suosivan varsin kummallisesti eri kuntia ja kaupunkeja?
- . 	Olosuhdetekijöiden painoarvo on liian pieni. Kuntia ei saa rankaista korkeasta ikärakenteesta, sairastavuudesta, harvasta asutuksesta ja pitkistä etäisyyksistä.
- . 	Valtionosuuden jakaminen valtion työpaikat sisältävällä työpaikkaomavaraisuuskriteerillä on epäoikeudenmukaista. Valtion palveluiden karatessa yhä kauemmaksi pienistä maaseutukunnista tuntuu väärältä, että valtionosuutta maksetaan lisää niille kunnille, joissa valtion työpaikat ja palvelut sijaitsevat. Palvelujen läheisyys ja työpaikoista kertyvät verotulot tuovat sinällään jo etua maakuntakeskuksille sekä pääkaupunkiseudulle. Pienten maaseutukuntien asukkaat osallistuvat omalla verorahoituksellaan valtion palveluiden rahoitukseen, mutta vastine verorahoille tuntuu etääntyvän vuosi vuodelta. Oikeudenmukaisuuden näkökulmasta valtionosuuden kriteeriksi pitäisi pikemminkin ottaa valtion työpaikkojen määrä. Mitä enemmän valtion työpaikkoja kunnassa sitä vähemmän valtionosuutta kunta saisi ja päinvastoin.
- . 	Joidenkin kriteereiden painotus (kaksikielisyys, saaristolisä) on liian suuri verrattuna esim. syrjäseutulisään.
- . 	työpaikkaomavaraisuus ei hyvä kriteeri
- . 	Sairastavuuden kertoimia tulisi miettiä ja yksinkertaistaa ks. muut kommentit
- . 	Esimerkiksi ikärakenteessa ja sairastavuudessa on yli 85 vuotiaiden painoarvoa selkeästi alennettu ja 6-15 vuotiaiden painoarvoa nostettu; kuitenkin yli 85 vuotiaiden henkilöiden sosiaali- ja terveyspalvelujen käyttö on muita ikäluokkia runsaampaa, joten heidän painoarvonsa alentaminen tuntuu perustettomalta. Valmistelun painottuminen keskuskaupunkinäkökulmasta lähteväksi korostuu etenkin kriteerissä työpaikkaomavaraisuus; lainkaan ei oteta huomioon sitä tosiasiaa, että vaikka keskuskaupungista mahdollisesti siirtyy muuttovirran myötä verotuloja ympäristökuntiin, niin vastaavasti kehyskuntien asukkaat käyttävät huomattavan määrän ostovoimaansa keskuskaupungin elinkeino-, kulttuuri- ja liikuntaelämän tukemiseen.
- . 	Pinta-alaltaan laaja-alaisessa kunnassa uusi järjestelmä ei ota riittävästi huomioon kunnan laajuutta eikä varsinkaan ikäihmisten palveluiden tuottamista kotiin. Lisäksi järjestelmä ei riittävästi huomio sairastavuutta.
- . 	Uudistuksen pääasiallisia voittajia ovat sellaiset keskuskunnat, joilla on jo luontaisesti paremmat edellytykset hoitaa tehtäviään kuin reuna-alueilla sijaitsevilla kunnilla.
- . 	Den starka betoningen av sjukfrekvensen framom åldersstruktur motiverar inte kommunerna att satsa på förebyggande verksamhet. De kommuner som byggt upp bra förebyggande service inom social- och hälsovård kom penseras inte för detta och risken finns att man minskar på satsningarna på friskvård och betonar sjukdiagnoser.De offentliga kostnaderna för servicen är sannolikt högre på landsbygden än i tätorterna. Privata läkare och äldreboenden är inte utbyggda på landsbygden på samma sätt som i städerna. Nettokostnaderna för invånarnas service varierar mellan kommunerna beroende på utbudet av privata tjänster och även invånarnas inkomstnivå. Larsmo anser att den nya tvåspråkighetskoefficienten bör beräknas utgående från alla svenskspråkiga i en kommun oberoende av kommunens officiella språkliga status. Service måste garanteras även åt minoritetsspråket och kostnaderna för t.ex. skolskjutsar är stora om man inte producerar servicen i egen kommun.Larsmo kommun anser också att kommunerna med skärgårdsstatus har beaktats bra i förslaget, medan kommunerna med skärgårdsdelar inte alls har beaktats. För skärgårdskommunen Larsmo som visserligen har fast vägförbindelse till alla fast boende har inte alls vad det innebär att bevara miljön ren och bjuda på naturupplevelser  (planläggning, vatten- och avlopp, avfallshantering)
- . 	Sairastuvuuden ja yli 85-vuotiaiden asukkaiden vaikutusta VOS:iin ei ole otettu riittävästi huomioon (vrt. THL:n esitys).
- . 	Ikärakenteen ja sairastavuuden tuomia lisäkustannuksia ei huomioida läheskään riittävästi
- . 	sairastavuuden osalta ei mennä riittävän rohkeasti oikeaan suuntaan ja haja-asutsu, saarsitoisuus ja syrjäisyys ovat kriteereinä osittain päällekäisisä ja niiden ytheisvaikutus on liian voimaksa ohjaamaan rahoitusta kuntiin joiden yhdyskuntarakenteen eheyttämiseen ei ole panostettu.
- . 	Ikärakenteen painoarvon pienentäminen erityisesti 75-84 v ja yli 85 v osalta ei ole hyväksyttävää. Näissä ikäryhmissä palvelutarve ja sitä kautta kunnan kustannukset kasvavat enemmän kuin esimerkiksi esitetyssä 13-15 v ikäryhmässä. Esitetty painotus vaikeuttaa vanhuspalveluiden järjestämistä erityisesti korkean ikärakenteen kunnissa.Sairastavuuden määrittely nykyistä monipuolisemmin on sinänsä perusteltua. Kuntakohtaiset tausta-aineistot sekä vaihtoehtoiset laskentamallit helpottaisivat kuitenkin kommentointia ja avaisivat kriteerin painoarvon merkittävää kasvattamista. Muiden laskennallisten kriteerien osalta tulisi työttömyysasteen painoarvoa nostaa ja esimerkiksi porrastaa korkeammaksi vaikeamman työttömyyden kunnissa, koska siitä aiheutuvat kustannukset ovat myös näissä kunnissa korkeammat. Tämä on huomioitu mm kaksi- ja vieraskielisyyden kriteerin painoarvon huomattavassa nostossa, mutta ei työttömyysasteen painoarvon nostossa.
- . 	Sairastavuuskriteerin perustuminen vain eräisiin sairauksiin on varsin kapea näkemys sairastavuuden vaikutuksesta kuntien kustannuksiin. Niinpä sairastavuuteen tulisi etsiä laajempia kriteereitä ja/tai pienentää sairastavuuden painoarvoa valtionosuuksissa.
- . 	Ikärakenteeltaan vanhusvoittoisten kuntien asema heikkenee
- . 	Laskennallisissa kustannuksissa ikärakenteen painoarvo vähenee nykyjärjestelmän 82,3 %:sta ehdotuksessa 70,4 %:iin. Ikärakenteen painoarvon roimaa muutosta ei ole riittävästi perusteltu tieteellisen tutkimuksen tuottamalla tiedolla. Ikääntyneissä kunnissa erityisesti seniori-ikäluokkiin kohdistuneet karskit leikkaukset vaikeuttavat erittäin todennäköisesti vanhuspalvelujen lakisääteistä järjestämistä jo lähitulevaisuudessa, mikäli ikärakennehintoja ei avata uuteen tarkasteluun. Nyt tehdyssä ehdotuksessa on ilmeisen vahingossa luotu vahingollinen vastakkainasettelu nuorien ikäluokkien ja seniori-ikäluokkien välillä ikäryhmähintoja liikuttelemalla täysin perustelematta. Hallitusohjelma ei liene riittävä tieteellisesti kestävällä pohjalla oleva perustelu.  Monikielisyyskriteerin painoarvoa on paisutettu kohtuuttoman suureksi sen todelliseen merkitykseen nähden. Monikielisyys aiheuttaa paikoin suurissa kaupungeissa huomattaviakin haasteita. Niiden ratkaisemiseksi on kaupunkiseuduilla tehty paikoin karkeitakin virheitä, joita ei pidä maksattaa pienillä maaseutukunnilla, jotka eivät ole ko. virheitä tehnyt. Kyseisen kriteerin painoarvon perustelematon kasvattaminen ei kannustane kaupunkeja ja kuntia kehittämään kotouttamis- ja kielikoulutustaan kansantaloudellisesti järkevällä tavalla.  Pitkillä välimatkoilla ja harvalla asutuksella on monesti merkitys palvelukustannuksiin. Siksi syrjäisyyskertoimen vaikutusta pitäisi ehdotuksessa mainitusta kasvattaa yhä huomattavasti.  Työpaikkaomavaraisuuden merkitystä kunnan palvelutuotannon kustannuksiin ei ehdotuksessa perustella, joten asiaan voi lausua vain oudoksunnan kyseisen kriteerin olemassaololle.
- . 	Tasauksen suunta on oikea mutta laskentakaavat eivät toteuta nimikkeille asetettuja tavoitteita.
- . 	ja kyllä. Ikärakenteen painotuksen muutos vanhemmista ikäryhmistä nuorempiin on aivan liian jyrkkä. Vanhemmat ikäluokat aiheuttavat kaikissa kunnissa korkeita kustannuksia ja mitä enemmän näihin ikäluokkiin kuuluvia kunnassa on, sitä suurempi osuus tuloista menee heille tuotettaviin palveluihin. Kun kuolleiden keski-ikä kunnassa on koko maata alhaisempi, korkeat kustannukset aiheutuvat näille kunnille muuta maata aikaisemmin. Esimerkiksi ikäryhmän 75 – 84 v. laskennalliset kustannukset valtionosuuspohjissa peräti puolittuvat ja yli 85 v. laskevat 30 %. Näin jyrkkä muutos painotuksiin ei ole oikeutettu.Uudistetun sairastavuustekijän käyttöönotto on uudistuksen myönteisin asia. Sen painoarvo tulee kuitenkin olla nyt esitettyä selkeästi suurempi.
- . 	Esitetyt ikäluokkien muutokset eivät oikealla tavalla kuvasta vanhusväestön aiheuttamia kustannuksia kunnille. Onko niin, että 13-15-vuotiaan palvelutarve aiheuttaa lähes kolminkertaiset kustannukset 75-84-vuotiaaseen nähden? Työpaikkaomavaraisuudella ei todellisuudessa ole mitään tekemistä palvelutuotannon kustannusten kannalta. Toisella paikkakunnalla töissä käyvät henkilöt eivät käytä työssäolokunnan peruspalveluita ja rahoitusvastuu palveluiden käytöstä säilyy kotikunnilla. Kunnille, joissa työpaikkaomavaraisuus on pieni, aiheutuu päinvastoin enemmän kustannuksia työttömyyden ja sosiaalisten ongelmien hoidosta. Nyt aiottu muutos huonontaa niiden kuntien asemaa entisestään, joiden työpaikkaomavaraisuus on heikko. Menettelyllä siirretään keskuskaupungeille lisää rahaa 200 milj. euroa ja maksajina ovat kehyskunnat ja maaseutukunnat. Kaksi- ja vieraskielisyydellä on kieltämättä vaikutusta kunnan menojen suuruuteen mutta nyt aiottu painoarvo on kasvanut kymmenkertaiseksi ja sen vaikutus valtionosuuksiin on liian suuri. Syrjäisyyskertoimen muutoksen toteutuessa se ei enää vastaa niitä kustannuksia, joita aiheutuu kunnille, joissa yhdyskuntarakenne on hajautunut ja väestö asuu laajalti pitkin kunnan aluetta. Syrjäisyyskertoimen vaikutusta pitäisi kasvattaa, koska syrjäisyydellä ja alhaisella asukastiheydellä on suuri merkitys palvelukustannuksiin.
- . 	Uudessa järjestelmässä on lisätty merkittävästi rahoitusta vieraskielisyyden ja saaristo-olosuhteiden perustuviin kriteereihin sekä uusiin koulutustaustaan ja työpaikkaomavaraisuuteen perustuviin kriteereihin. Näiden laskentakriteereiden mukaisten valtionosuuksien kohdistuminen kuntien todellisiin kustannuksiin jää epäselväksi. Erityisesti työpaikkaomavaraisuuden perusteella suoritettava valtionosuuden kohdentuminen kuntien todellisiin palvelutuotannon kustannuksiin jää uudessa järjestelmässä todentamatta. Työpaikkaomavaraisuuden määrittäminen kuntia tasapuolisesti kohtelevalla tavalla on ongelmallista. Laskettaessa työpaikkaomavaraisuutta, tulee työpaikkamäärästä poistaa julkiset (valtionhallinnon, seurakuntien, kuntien ja kuntayhtymien) työpaikat, joiden ylläpitäminen perustuu yhteisiin verovaroihin. Työpaikkaomavaraisuuden laskennassa etätyö ja niiden työpaikkojen sijoittuminen kuntiin tulee voida myös huomioida. Edellä olevan perusteella työpaikkaomavaraisuus valtionosuuden laskentakriteerinä tulee poistaa siihen liittyvien kohdentamis- ja määrittämisongelmien vuoksi. Myös uuden valtionosuusjärjestelmän painotus tulojen tasaukseen verrattuna aiemman järjestelmän tavoitteeseen kompensoida kuntien palvelujen tuottamisesta aiheutuvia kustannuksia, muuttaa valtionosuusjärjestelmän alkuperäistä tarkoitusta.
- . 	Sama sairastavuus on otettu liian vähäisessä määrin mukaan
- . 	Pohjois-Savossa väestön sairastavuudesta aiheutuvat kustannukset painottuvat korkeimpiin ikäryhmiin ja siksi Tervon kunta esittää kertoimen nostamista ehdotuksen tasosta 2,5 vähintään 3,5:een.  Uusi painotus väestön ikärakenteessa siirtää painopistettä vanhuksista lapsiin ja nuoriin. Selvitysmiehen ehdotuksessa 75-84-vuotiaiden ja 85+ vuotiaiden ikäryhmien painoarvoa on laskettu merkittävästi ja se on tehty lasten ja nuorten sekä uuden 16-18-vuotiaiden ikäluokan painoarvoa korottamalla.  Tervon kunta esittää 75-84 ja 85+ vuotiaiden ikäluokkien painoarvon kasvattamista selvitysmiehen esitystä merkittävästi suuremmaksi. Lisäksi Tervon kunta esittää sairastavuuteen ja ikärakenteeseen liittyvien laskelmien julkistamista.  Valtionosuusuudistuksen tulee toteutuessaan noudattaa perustuslakiin ja hallitusohjelmiin sisällytettyä tavoitetta tasa-arvoisten palvelujen turvaamisesta, asuinkunnasta riippumatta ja niiden saatavuudesta, eikä niinkään ajaa toissijaisia tai piilotettuja kuntaliitos- ja keskuskaupunkietuja.
- . 	Työttömyysasteessa tulisi huomioida pitkäaikaistyöttömien osuus. Kuntien rakenteellisia eroja taajamarakenteen ja välimatkojen osalta mm. kunnan sisällä sekä muihin keskuksiin tulisi huomioida enemmän.
- . 	1.	Ikärakenteen sisäisessä painotuksessa siirto vanhemmista nuoriin ikäryhmiin on liian radikaali ja heikosti perusteltu. Ikärakenteen painoarvoa pienenettävä enemmän jotta sairastuvuus saa sille tutkimusperusteisesti kuuluvan painon uudessa, oikeudenmukaisuutta hakevassa järjestelmässä.
- . 	Ikärakenteen painoarvon vähentäminen ja sairastavuuden lisääminen on ristiriitaista: Sairastavuuden kasvusta palkitaan lisääntyvällä rahoituksella ja sairastavuuden vähenemisestä rangaistaan vähenevällä rahoituksella.
- . 	Sairastavuus lisää kuntien kustannuksia. Miten huolehditaan siitä, että kunnan omia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä sairastavuuden vähentämiseksi kuitenkin palkita, ei rangaista, valtionosuusjärjestelmän kautta. Myös ikäryhmien välisten painotuksien siirrot alempiin ikäluokkiin vanhusväestön kustannuksella kaipaa kustannusten muodostumisen näkökulmasta lisäperusteluja. Vammaisuus ja lastensuojelu aiheuttavat kunnille merkittäviä kustannuksia. Ne kohdentuvat kuntiin eri tavalla, joten nämä tekijät tulisi huomioida kuntakohtaisesti (aiemmin vammaisuuskerroin, lastensuojelukerroin).
- . 	Valtaosa kustannuksista koituu terveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja koulutuksesta. On selvää, että näitä kustannuksia tulee tasata. Osalla alueista terveydenhuollon kustannuksiin vaikuttaa suoraan geneettinen perimä niitä kasvattavasti.Hyvää kriteereissä on se, että vieraskielisyys, koulutustausta ja työttömyysaste ovat kriteereissä mukana. Työttömyys lisää tutkitusti riskiä syrjäytyä ja matala koulutustaso tuo mukanaan mm. terveysongelmia. Näiden kriteerien painoarvo voisi olla jopa esitystä suurempi.Myös harva-asutus ja pitkät välimatkat kasvattavat yksikkökustannuksia. Näiden kustannusten tasaaminen tulee huomioida esityksessä paremmin. Vaalan kunta esittää, että kunnalle, jonka paikallisen ja seudullisen asukaspohjan perusteella määräytyvä syrjäisyysluku on 1,50 tai suurempi, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta kolminkertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 1,00―1,49, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 2,5 kertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 0,50―0,99, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 1,5 kertaisena. Tämä esitys olisi oikeudenmukainen kaikkien kuntien näkökulmasta, jotka aikaisemmin ovat saaneet perushinnan korotusta syrjäisyyden perusteella. Toinen vaihtoehto on kehittää aivan uusimittaamistapa, jolla syrjäisyyttä, pitkiä välimatkoja ja saavutettavuutta mitataan.Kuntarakennelain 4g§:ssä todetaan, että lain 4 c §:ssä ja 4 d §:n 3 momentissa säädettyjen selvitysperusteiden osoittamasta selvitysalueesta voidaan poiketa, jos selvitysalueella on riittävät edellytykset vastata lakisääteisten palvelujen järjestämisestä ja tuottamisesta, ja toiminnallisen kokonaisuuden muodostaminen ei erityisen harvan asutuksen vuoksi muutoin ole mahdollista. Erityisen harvalla asutuksella tarkoitetaan kuntaa, jonka kunnan peruspalvelujen valtionosuudesta annetun lain 8 §:ssä tarkoitettu syrjäisyysluku on 1,00 tai sitä suurempi. Valtionosuusuudistus ei saa vaarantaa kuntarakennelainmukaisten erityisen harvaan asuttujen kuntien edellytyksiä rahoittaa lakisääteisiä palveluita. Saaristoisuuden lisäksi tulee huomioida saaristo-osakunnat (37), joiden saaristo-osilla asuu noin puolet maan saaristoväestöstä. Saaristolain 6 §:n mukaan valtion ja kuntien on huolehdittava siitä, että saaristolaisilla on käytettävissään kunnalliset palvelut kohtuullisesti. Vaala esittää, että asukastieheyden osalta huomioidaan saaristo-osakunnat ja vesistöiset kunnat. Vaalan kunnan pinta-ala on 1773 km2, josta vettä 455 km2. Asukkaita/maa-km2 on 2,51 ja vesipinta-ala mukaan lukien 1,87. Saaristoisuus ja vesistöisyys lisää kunnan kustannuksia, sillä asukkaat pyrkivät asumaan vesistöjen rannoille. Taajama-aste pysyy tällöin pienenä ja palvelujen tuottaminen asukasta kohden on kalliimpaa.  Infran rakentaminen ja ylläpito (mm. satamat, laiturit, tiet, vesi- ja jätevesi) tuovat kustannuksia ja välimatkat pitenevät vesistöjen halkoessa kuntaa.
- . 	Sairastavuuskertoimen merkitystä tulisi kasvattaa, samoin vanhusväestön vaikutusta ikäkertoimessa.
- . 	Tätä on hyvin vaikea arvioida, kun kunnille ei ole esitetty perusteita ja laskelmia avoimesti ja perusteellisesti. Esimerkiksi ikärakennekriteerin muutoksessa ikäryhmähinnoittelua on muutettu hyvin radikaalisti esittämättä kunnollisia perusteluja tai avaamatta niitä kunnolla. Vanhusväestön hinnoittelussa ei selvästikään ole otettu huomioon yleisen toimintakyvyn heikkenemisen mukanaan tuomaa palveluntarvetta ja kustannuksia. Nämä eivät tule myöskään esiin riittävällä tavalla sairastavuuskriteereissä. Ikäihmisillä voi olle merkittävää toimintakyvyn alenemaa ja palvelun tarvetta ilman mitään erityistä sairautta.
- . 	Uusi valtionosuusjärjestelmä vauhdittaa vääjäämättä rakennemuutosta. Keskuskaupunkien valtionrahoitusta ollaan uudessa järjestelmässä lisäämässä pienempien kaupunkien ja etenkin syrjäseutujen kustannuksella, mikä ei ole linjassa hallituksen tavoitteen kanssa pitää koko maa asuttuna.  Suurimpia menettäjiä ovat alle 20 000 asukkaan kunnat ja erityisesti Lapin kunnat.
- . 	ei; eivät ota huomioon kasvavien kuntien haasteita
- . 	Työpaikkaomavaraisuuskerroin ei korreloi työpaikkaomavaraisuuden kuntien välisiin eroihin. Vanhusväestön kerroin painottuu liikaa + 84 vuotiaisiiin.
- . 	Erityisryhmät. Luonnonsuojelualueet ja natura-alueet rajoittavat elinkeinotoimintaa, miten korvataan?
- . 	Ikärakenteen tulisi vaikuttaa enemmän, koska vanhustenhuollon kustannukset kasvavat
- . 	Uudistus siirtää osuuksia pääsääntöisesti isoille yksiköille, ja vaikeuttaa varsinkin pienten muuttotappiokuntien olemassaoloa. Laskentakriteerit suosivat keskittämispolitiikkaa, ja ohjaavat osuuksia pois sieltä, missä niille olisi eniten tarvetta. Esimerkiski työpaikkaomavaraisuuskriteeri tuo valtionosuuksia kuntiin/kaupunkeihin, joissa on paljon yhteisin verovaroin ylläpidettyjä julkisen alan työpaikkoja. Näistä eivät pääse hyötymään etäällä maakuntakeskuksissa olevat kunnat.
- . 	Rahoitusperusteen siirto ikärakenteesta sairastavuuteen ei ota riittävästi huomioon palvelurakenteen ylläpidosta aihtutuvia kustannuksia keskusten ulkopuolisella alueella. Työkyvyttömyyseläkeläisten suhteellinen määrä on otettava sairastavuuskertoimen laskennassa huomioon sen kuntapalvelujen kustannuksia korottavassa laajuudessaan. Lasten ja nuorten ikäluokkien ikäryhmähintoihin on otettava kerroin, joka huomioi kunnan asutusrakenteen aiheuttaman koulukuljetustarpeen.
- . 	Ikääntyneen väestön kustannusten pienempi painoarvo huono suunta
- . 	Sairastavuudelle ja syntyvyydella hiuman liian suuri painoarvo.
- . 	Kommuner med en hög andel invånare i kategorin 80 år + drabbas oskäligt hår särskilt om kommunen lyckats med förebyggande arbete och ocskå lyckats unvika att placera åldringar på en bäddplats med en diagnos  dvs. höja sjukfrekvensen. Regeringens målsättning är att utveckla serviceboende och boende i hemlika fröhållanden men denna reform ger inte incitament för ett sådant arbete utan premierar kommuner som inte gör denna satsning. Utredningsmannens förslag är "kameralt betonat och utgår från att balansera kommunerna ekonomier men ligger inte i lonje med regeringens målsättninar för vårdpolitik på nationell nivå. Förslaget slår negativt ut för kommuner som har låg sjukfrekvens och som har få dropouts i kategorin 15-18 år. Kronoby kommun ser gärna att förslaget skulle innehålla mera morötter för de kommuner som lyckats i förebyggande arbete och att reformen mindre skulle kompensera dom som inte lyckats lika bra i dessa målsättningar.
- . 	En ny föreslagen viktig grund vid bestämningen av statsandelarna är att sjukdomar i enskilda kommuner beaktas. Detta ska ersätta den nuvarande sjukfrekvenskoefficienten. Det blir av största vikt att diagnoser och registreringar i landets olika kommuner är jämförbara och registreras på korrekta grunder. Vikten eller betoningen på sjuklighetskoefficienten bör minskas. Det nu föreliggande förslaget innebär att de kommuner som tidigare satsat mycket på förebyggande vård försätts i ett sämre läge genom reformen. Samtidigt kan förslaget förorsaka att kommunerna i fortsättningen minskar på åtgärder för förebyggande vård. I stället borde systemet stimulera till ökade satsningar på förebyggande vårdåtgärder och friskvård. Alltså den ändrade viktningen mellan kriterierna och mellan ålderklasserna samt beräkningen av koefficienterna för sjukfrekvensen gör att förändringarna i fördelningen av statsandelarna blir kraftiga.  Ändringen leder sannolikt till att fastställande av     diagnoser intensifieras och Finlands folk åtminstone statistiskt sett blir sjukare än tidigare. Man borde även redogöra för storleken på de olika sjukdomarnas koefficienter i sjukfrekvensen. Detsamma gäller ändringen av vikterna från äldre befolkning till yngre inom åldersstrukturkriteriet. Man borde också noggrannare granska om kostnaderna avviker i olika typer av kommuner och visa på att använda statistiska grunder gäller för varierande förhållanden. Det är sannolikt att de offentliga kostnaderna för invånarna på landsbygden är högre än i större tätorter.  Privat företagshälsovård är inte alltid väl utbyggd på landsbygden utan HVC används i hög grad för företagshälsovård. Likaså finns inte privata äldreboenden som skulle finansieras till större del av invånarna själva. På orter där inkomsten per invånare är lägre används inte heller privat läkarvård i lika stor utsträckning  som i tätorter och sådan finns inte heller alltid lättillgänglig. Inkomsterna till kommunerna för äldre personers boende blir även lägre i kommuner där de boendes pensionsinkomster är lägre. Den offentliga sektorns nettokostnader för invånarnas service varierar mellan kommunerna beroende på utbudet av privata tjänster och invånarnas inkomstnivå. Tvåspråkighetskriteriet ger orättvist utslag för enspråkiga kommuner, både finsk- och svenskspråkiga kommuner. Svenskspråkiga språköar skulle inte få ersättning för upprätthållande av daghem och skolor på svenska och inte heller enspråkigt svenska kommuner skulle ersättas för kostnader som finns. De enspråkigt svenska kommunerna förorsakas extra kostnader, eftersom bland annat svenskspråkiga skolböcker är dyrare än motsvarande finskspråkiga böcker och då den kommunala servicen upprätthålls även för den finskspråkiga minoriteten i kommunen. Även översättning av en stor mängd handlingar från finska till svenska för med sig tilläggskostnader. Enligt nuvarande system erhålls statsandelar för svenskspråkiga 6-15 åringar i alla kommuner. Den nya tvåspråkighets-koefficienten bör beräknas utgående från alla svenskspråkiga i en kommun oberoende av kommunens officiella språkliga status. Korsnäs kommun anser att tvåspråkighetskriteriet slår helt fel ut för de enspråkiga kommunerna och kan på inga villkor godkänna den föreslagna modellen.
- . 	ks. muut kommentit
- . 	Uusia laskenta kriteerejä tarkasteltaessa näyttää siltä, että uudistuksella siirretään valtion budjettirahaa kaupunkialueille ja pääkaupunkiseudulle. Suurimmat menetykset osuvat maaseutu ja harvaan asuttuihin kuntiin. Verotuloihin perustuvan valtionosuuksien tasausjärjestelmän laskentaperusteita tulee jatkossa avata enemmän ja selventää käytettäviä käsitteitä. Tasauslisän nostamista 85–90 %:iin tulee selvittää ja tehdä laskelmat noston vaikutuksesta kuntakohtaisiin laskelmiin. Ikärakenteen osalta esityksessä on merkittävä muutos nykyiseen järjestelmään verrattuna. Vanhempien ikäluokkien (75-85 ja 85 +) painoarvon asemaa laskentaperusteissa tulisi kuitenkin vielä selvittää. Sairastavuudesta aiheutuvat kustannukset painottuvat korkeimpiin ikäluokkiin. Näin ollen sairastavuuden kertoimen nostamista näissä ikäryhmissä tulisi selvittää. Lisäksi kannustavuuden näkökulma tulisi ottaa paremmin huomioon esimerkiksi ennaltaehkäisevään työhön käytetyt menot. Laskentakriteereiden lisäosissa syrjäisyys – kriteerissä on vain yksi porrastus. Tiheämpi porrastus kohtelisi kuntia oikeudenmukaisemmin. Lisäosissa uutena kriteerinä on työpaikkaomavaraisuus. Valtionosuusjärjestelmän kannustavuuden parantamiseksi työpaikkaomavaraisuuden mukaan määräytyvän valtionosuuden määrää tulee kasvattaa esitykseen verrattuna. Työpaikkojen syntyminen vaatii kunnilta panostusta mm. kaavoitukseen ja kunnallistekniikkaan.
- . 	Työpaikkaomavaraisuus valtionosuuden perusteena tulee poistaa, koska se ei aiheuta kunnalle käytännössä merkittäviä kustannuksia vaan päinvastoin lisää kunnan saamia yhteisöveroja ja tuloveroja. Työpaikkaomavaraisuuteen vaikuttaa nerkittävästi myös valtion sekä yhteisten kunnallisten palvelujen keskittäminen maakuntakeskuksiin seurannaisvaikutuksineen. Yli 85-vuotiaiden osuus ikärakenneryhmien painoarvosta tulee olla esitettyä suurempi. Peruskoulun kustannukset jaetaan jo tällä hetkellä kuntien kesken asukasluvun suhteessa, joten 6 - 15 vuotiaiden painotuksen merkittävä lisääminen ikärakenneryhmien kesken ei ole perusteltu. Vastuu Suomen vanhusväestön hyvinvvoinnista on kansallinen, jonka vuoksi myös vanhusväestön palvelujen rahoitus tulee järjestää kansallisesti. Vieraskielisyys ja kaksikielisyys painottuvat valtionosuuksissa kohtuuttoman paljon. Painotukselle tulee esittää selkeät laskennalliset perusteet ottaen huomioon, että kaksikielisyys huomioidaan jo vahvasti peruskoulujen yksikköhinnoissa. Samoin vieraskielisyys painottuu työttömyysasteessa sekä tutkintoa suorittamattomien osuudessa. Valtionosuusuudistuksen perustelut tulee avata ja kaikki tehdyt kustannus- ja rahoituslaskelmat esittää myös kuntien tarkasteltavaksi.
- . 	Saaristoasuminen valtionosuuden kustannusperusteena kolminkertaistuu ns. varsinaisissa saaristokunnissa. Saaristoasuminen lisää myös saaristo-osakunnissa kunnallisten palvelujen tuottamisen kustannuksia ja siksi olisi perusteltua pitää saaristokriteeri laskentaperusteena jatkossakin. Saaristo-osakuntien saaristokorotus on nykyjärjestelmässä vaihtoehtoinen syrjäisyyskorotukselle, mutta vain syrjäisyyskorotus säilyy laskentaperusteena alustavassa ehdotuksessa.
- . 	Pääosin tasaavat, mutta ikärakenteen painotukset voivat olennaisesti vaikeuttaa pienten ja vähän verotuloja keräävien kuntien kykyä turvata vanhuspalvelut. Samoin sairastavuuskriteerien eivät aukea. Sairastavuuskriteereistä puuttuu välineet ennaltaehkäisevän toiminnan tukemiseen.
- . 	Valtaosa kustannuksista koituu terveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja koulutuksesta.
- . 	Osasaaristoisuudesta aiheutuu aitoja kuluja saaaristo-osakunnalle, jolloin osasaaristokunnat tulisi siirtää saaristokuntien kategoriaan. Lisäksi työpaikkoaomavaraisuustekijä palkitsee perusteettomasti sellaisia keskuskuntia, joihin ympäristökunnat maksavat esim. sote-työpaikkoja siirrettyään toimintojaan keskuskuntiin. Työpaikkaomavaraisuuskriteeerin tulisi sen sijaan palkita ainoastaan avoimen sektorin työpaikkojen luomista. Julkisen sektorin työpaikkoja ei tulisi huomioida työpaikkaomavaraisuuskriteerissä.
- . 	ks. kommentit alla kohdassa 8
- . 	Sairastavuuden ja yli 65-vuotiaiden asukkaiden vaikutusta valtionosuuksiin ei ole otettu riittävästi huomioon
- . 	Valtaosa kunnan kustannuksista koituu terveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja koulutuksesta. On selvää, että näitä kustannuksia tuleekin tasata. Osalla alueista terveydenhuollon kustannuksia kasvattavasti vaikuttaa myös suoraan asukkaiden geneettinen perimä. Lisäksi harva-asutus ja pitkät välimatkat kasvattavat yksikkökustannuksia. Näiden kustannusten tasaaminen tulee huomioida esityksessä paremmin. Erityisen harvaan asutuksen lisäosan vaihtoehtona voi olla myös malli, jossa kunnalle, jonka paikallisen ja seudullisen asukaspohjan perusteella määräytyvä syrjäisyysluku on 1,50 tai suurempi, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta kolminkertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 1,00―1,49, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 2,5 kertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 0,50―0,99, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 1,5 kertaisena.
- . 	Harvan asutuksen lisän (Lappi ja Itä-Suomi) poistaminen ja syrjäisyys- sekä ikärakennetekijän heikentämiset aiheuttavat sen, ettei esim. pääosalle Lapin kuntia harvasta ja hajallaan olevasta asutuksesta ja pitkistä etäisyyksistä sekä vanhempaan väestöön painottuvasta ikärakenteesta johtuvia väistämättömiä muita kuin sairastavuudesta aiheutuvia lisäkustannuksia oteta uudistuksessa oikeudenmukaisesti huomioon. Esim. Pelkosenniemellä ja pääosassa Lapin kuntia aiheutuu vanhemmista ikäryhmistä (65 v.-) kunnalle merkittäviä monentyyppisiä ylimääräisiä kustannuksia, mitä vanhempi ikäluokka sitä enemmän, vaikka ao. kuntalaiset eivät sairastaisi ollenkaan. Näitä ovat kaikenlainen ennalta ehkäisevä työ: kotipalvelu, kotisairaanhoito, vapaa- aika ja kerhotoiminta, palvelukuljetukset (ei julkisia kulkuyhteyksiä), teiden auraukset, erilaiset kotona asumista tukevat tekniset ratkaisut jne.. Näitä kustannuksia kompensoi nyt olemassa oleva erityisen harvan asutuksen lisä. Taajama kunnissa ei tällaisia kustannuksia ole, palvelut on lähellä, julkiset kulkuyhteydet toimivat jne.. Ehdotus suosii paljon lapsia omaavia kuntia ikärakenteen osalta. Meidän tyyppisillä kunnilla alle kouluikäisten ja kouluikäisten suhteellinen ja absoluuttinenkin määrä on alhainen, tästä huolimatta kustannuksia syntyy suhteelisesti katsottuna enemmän per lapsi. Kiinteät kulut ja tietyt esim. opetuksesta aiheutuvat kustannukset ovat määrällisesti samat, vaikka lapsia olisi vähemmän. Ehdotus ei tunnista tämän erityisolosuhteista johtuvan kustannustekijän vaikutusta. Uudistukseen tulisi joko palauttaa erityisen harvan asutuksen lisä taikka muuttaa syrjäisyys- ja ikärakennekriteerejä vahvasti nämä seikat ja erityisolosuhteet huomioon ottavaksi. Tuore konkreettinen esimerkki on uusi ensihoito ja sen merkittävä kustannusten kasvu viime vuodesta alkaen. Kustannusten kasvu johtuu pääosin olsuhteistamme, pitkistä etäisyyksistä ja väestön vähyydestä. Erityisen harvan asutuksen lisä kattaa ja kompensoi juuri tämäntyyppisiä ylimääräisiä kustannuksia. Ikärakennetekijää ei tule myöskään em. syistä harvan asutuksen ja pitkien etäisyyksien kunnissa (Lappi, Itä-Suomi) heikentää yli 65- ikäryhmissä eli riittää kun esitykseen palautetaan nykytasoinen ikärakennekriteeri näille kunnille merkittäviä em. olosuhdetekijöiden aiheuttamia kustannuseroja tasaamaan. Onko oikein, että lopetamme pakon edessä erittäin tärkeän ennalta ehkäisevän työn ja annamme ihmisten sairastua nauttikasemme suuremmasta sairastavuustekijän tuomasta valtionosuudesta?? Tämä ei voi olla uudistuksen tarkoitus eikä oikeus ja kohtuus kotonaan hajallaan asuvia vanhuksia ja muita heikompiosaisia kansalaisia ja kuntalaisia kohtaan.
- . 	Valtaosa kunnan kustannuksista koituu terveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja koulutuksesta. On selvää, että näitä kustannuksia tuleekin tasata. Osalla alueista terveydenhuollon kustannuksia kasvattavasti vaikuttaa myös suoraan asukkaiden geneettinen perimä.  Hyvää kriteereissä on se, että vieraskielisyys, koulutustausta ja työttömyysaste ovat kriteereissä mukana. Työttömyys lisää tutkitusti riskiä syrjäytyä ja matala koulutustaso tuo mukanaan mm. terveysongelmia. Näiden kriteereiden painoarvo voisi olla jopa esitystä suurempi.  Myös harva asutus ja pitkät välimatkat kasvattavat yksikkökustannuksia. Näiden kustannusten tasaaminen tulee huomioida esityksessä paremmin.   Erityisen harvan asutuksen lisäosan vaihtoehtona voisi olla myös malli, jossa kunnalle, jonka paikallisen ja seudullisen asukaspohjan perusteella määräytyvä syrjäisyysluku on 1,5 tai suurempi, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta kolminkertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 1,00-1,49, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 2,5 kertaisena. Kunnalle, jonka syrjäisyysluku on 0,50-0,99, yleisen osan perushintaa korotetaan euromäärällä, joka on yleisen osan perushinta 1,5 kertaisena. Tämä esitys olisi oikeudenmukainen kaikkien kuntien näkökulmasta, jotka aikaisemmin ovat saaneet perushinnan korotusta syrjäisyyden perusteella.
- . 	Vanhenevan väestön kunnat häviävät
- . 	Syrjäisyys mittaa osin samaa asiaa kuin asukastiheys. Syrjäisyyskerroin johtaa suhteettomiin eroihin naapurikuntien välillä eikä ole kuntaliitosneutraali.
- . 	Sairastavuuden suuri painottaminen ei huomioi ennaltaehkäisevää työtä. Esitetyt kriteerit ja niiden painoarvo eivät tuo riittävästi esiin ikäihmisten palvelutarvetta. Nuorten ikäluokkien ikäryhmähinnan korottaminen on suhteettoman suuri. Lastensuojelun ja vammaispalveluiden kustannuksia pitää edelleen tasata kohdennetusti. Lastensuojelussa tulee huomioida myös avohuollon piirissä olevat. Vieraskielisten painotus on ylikorostunut. Työpaikkaomavaraisuudessa pitää huomioida alueen suuret valtion ja kuntien työllistäjät kuten sairaanhoitopiirit, maakuntien liitot, aluehallintovirastot ja yliopistot siten, että työpaikat jakautuvat kaikkien osakaskuntien kesken esim. väkiluvun suhteessa.
- . 	Uudistukseen liittyvä kaikkein iäkkäimpiin kuntalaisiin kohdistuva ikäryhmähintojen merkittävä alentaminen on ristiriidassa hallitusohjelman tavoitteen kanssa koskien ikäihmisten itsenäisen asumisen ja kotiin vietävien palvelujen kehittämistä. Sairastavuuden painoarvon kasvattaminen on sinänsä hyvä kehityssuunta, mutta uudistuksessa käytetty laskentakriteeri ei huomioi nyt ikäihmisten toimintakykyä muulla tavoin rajoittavia tekijöitä (vrt. ikäihmisten palvelutarpeiden arviointikriteerit). Ikäihmisten palvelujen osalta tulisi lisäksi huomioida kotiin vietävien palvelujen poikkeuksellisen suuret kustannukset harvaan asutuissa kunnissa. Ellei laskentakriteerejä ole tältä osin mahdollista lisätä, uudistuksessa tehtävää ikäryhmähinnoittelun painopisteen muutosta ikäihmisistä lapsiin ja nuoriin olisi syytä kohtuullistaa nykyisestä esityksestä.
- . 	Viitaten edelliseen kohtaan laskentakriteerit eivät tasaa näitä kustannuksia ja niiden kriteerien painoarvoissa on sellaisia tekijöitä, joita kunnan osalta ei voida pitää oikeaan lopputulokseen johtavina. Pyrkimys siihen, että todellisten kustannusten tasauksesta päädyttäisin tulojen tasaukseen ei näin ollen toteudu kuin korkeintaan tyydyttävästi. Vaikka valtionosuuksia suunnitellun mukaisesti tultaisiin tarkistamaan vuosittain, kun nykyisin tarkistukset tehdään 4 vuoden väliajoin, on uusi järjestelmä hankalasti ymmärrettävä, koska siihen tarvittavat ja käytettävät tiedot saadaan tannehtivasti, ei realiaikaisesti.
- . 	Kunnan kustannukset koostuvat Utajärvellä pääosin terveydenhuollosta. Kunta on sairastavuudeltaan ns. mustaa aluetta, jossa palvelujen tuottaminen on kallista. Geeniperimä lienee yksi osasyy sairastavuuteen. Kunta panostaa voimakkaasti terveyden edistämiseen pitkälle jalostetun hyvinvointiohjelman puitteissa. Harva asutus ja pitkät välimatkat osaltaan vaikuttavat yksikkökustannuksiin. Em. kustannusten tasaaminen tulee huomioida esityksessä paremmin.Työttömyyskriteerin osalta tulee huomioida, että kunnan aktiivisuus työllisyyden edistämisessä ja työttömyyden vähentämisessä ei vaikuta valtionosuuteen vähentävästi, eli kannustavuuselementti ei saa olla negatiivinen.
- . 	Ei ollenkaan, tekstin mukaan tasataan tuloja EI MENOJA
- . 	Ikärakenteen sisällä vahvistettava vanhimpien ikäluokkien osuutta; 75-84 v ja 85+ v. Ilmiselvää, että nämä ikäryhmät tarvitsevat palveluja. Sairastavuuskertoimen vaikutus nostettava 2,5 kertaisesta 4-5 kertaiseksi.a
- . 	Huoltosuhteen pitäisi saada voimakkaammin vaikuttamaan kertoimiin. Lasten, van­hus­ten ja työelämän ulkopuolella olevien osuudella on merkittävä vaikutus kun­nan palvelutarpeisiin. Nykyinen järjestelmä ei ole huomioinut erikseen 16 – 18 –vuotiaiden ikä­ryh­mää. Ikäryhmä on pääsääntöisesti vielä opiskelemassa eikä heitä tästä syystä voi­da lukea vielä aktiivisesti työelämässä mukana oleviksi. Ikäryhmä ei mer­kit­tä­väs­sä määrin osallistu palvelujen rahoittamiseen verorahoituksen kautta, jo­ten ikäryhmän eriyttäminen uudistuksessa on Kauhavan kaupungin käsityksen mu­kaan oikea toimenpide. Esityksen mukainen uudistus merkitsee suurta taloudellista menetystä kunnille, jois­sa vanhusväestön määrä on keskimääräistä suurempi. Tosiasia on, että van­hus­väes­tön verotettavat tulot ovat pääsääntöisesti selvästi työikäisten tu­lo­ja alhaisemmat. Kun palvelutarve kasvaa ikääntymisen myötä, on yli 75-vuo­tiai­den valtionosuudet pidettävä jatkossakin nykyisellä tasolla palvelujen tur­vaa­mi­sek­si. Tästä syystä Kauhavan kaupunki näkee erityisen tärkeäksi yli 75-vuo­tiai­den valtionosuusperusteiden pitämisen entisellään. Mikäli yli 75-vuotiaiden valtionosuuksia leikataan, tulee vaikutuksen so­peut­ta­mi­sek­si asettaa 10 vuoden siirtymäaika, jonka aikana kunakin vuotena leik­kauk­ses­ta toteutetaan vain 1/10. Näin ensimmäisenä uudistuksen jälkeisenä vuo­te­na kunta saisi korvauksena 100 % valtionosuuden pienenemisestä, toi­se­na vuotena 90 %, kolmantena 80 % jne.  Valtionosuusuudistus rankaisee kuntia, jotka ovat tehneet pitkäjänteistä työtä ter­vey­den edistämisessä ja joiden sairastavuusindeksi on hyvällä tasolla. Uu­dis­tuk­sen myötä tähän työhön ei kannata panostaa.  Uudistus rapauttaa kan­san­ter­veys­työn perimmäistä tarkoitusta ja tavoitteita. Sairastavuuskriteerin osatekijöissä on huomioitu kaikki ikäryhmät ainoastaan syö­pä­in­dek­sis­sä. Psyykooseja ja em syöpäindeksiä lukuun ottamatta ker­toi­meen vaikuttaa vain yli 40- vuotiaiden ja osittain vielä vanhempien ikäryhmien sai­ras­ta­vuus.
- . 	ks. alla
- . 	Työttömyysasteessa pitäisi huomioida pitkäaikaistyöttömät. Ikääntyvän väestön painoarvoa kriteereissä on vähennetty liikaa.
- . 	Sairastavuuden painoarvoa on nostettu, mutta laskennalliset kustannukset eivät vieläkään vastaa todellisia kustannuksia. Ikärakenteessa nuorten ikäluokkien painoarvoa on nostettu ja iäkkäiden ikäluokkien painoarvoa on laskettu, vaikka kuntien menopaineet liittyvät kasvavaan vanhusväestöön.
- . 	Kriteerien valinnalla on haluttu siirtää valtionosuuksia pieniltä ja vähätuloisilta kunnilta isoille ja hyvintoimeentuleville, esim. vieraskielisyys tai työpaikkaomavaraisuus. Myös ikärakenteessa painopisteen siirtyminen vanhuksista nuoriin vaatii lisää perusteluja. Verotuloihin perustuvaan valtionosuuden muutoksella sama tarkoitus.
- . 	Joskin toisaalta kyllä; kuntien asukas- ja ikärakenteesta riippuen sairastavuuden korostaminen ikärakenteen/vanhuskriteerin kustannuksella ei tee oikeutta eikä tue huoltosuhteeltaan vanhuspainotteisia kuntia. Ikärakennekriteerissä vanhuspainotusta tulisi samalla lisätä lasten/nuorten sijaan.
- . 	Eivät tasaa. Kriteereissä ei ole otettu huomioon todellisia asukkaiden todellisia sairastavuuseroja, eikä  THL:n esittämiä perusteita täysimääräisenä. Myös ikärakennetekijöissä esitetyt muutokset rankaisevat ikääntyviä Itä-Suomen ja Pohjoisen kuntia. Harvaa asutusta ja syrjäisyyttä ei ole otettu riittävästi huomioon.  Valtionosuusmuutoksen vaikutus kunnan palvelujärjestelmälle on liian nopea ja kohtuuton. Yhdenvertaisuus vaarantuu.
- . 	Syrjäisyyskriteerin perusteet ovat edelleen huonot. Sillä ei ole riittävästi yhteyttä kunnalle aiheutuviin kustannuksiin. Esimerkiksi Tohmajärven kunta saisi uudessa mallissa syrjäisyyskorotusta noin 122.000 euroa. Pelkästään perusopetuksen koulukuljetuksiin kului vuonna 2013 n. 470.000 euroa. Työpaikkaomavaraisuus voi olla selkeä, mutta mihin sitä tarvitaan, ei ole. Kunta hyötyy työpaikoista yhteisö- ja kiinteistöverojen sekä kunnallisteknisten maksujen kautta. Työpaikka ei ole kunnalle kompensoitava kustannustekijä, kuntalaiset ovat.
- . 	Viitataan Pohjois-Karjalan maakuntaliiton kannanottoon 16.01.14
- . 	Nykyisessä järjestelmässä saaristoisuus korottaa, syrjäisyyden tapaan yleisen valtionosuuden sekä oikeuttaa samalla tavalla kuin saamelaisten kotiseutukunnan lisä sekä taajamaarakennelisä, erilliseen lisään: Saaristolisään. Syrjäisyys on nykyisessä järjestelmässä monella tavalla pidetty verrattavana vaihtoehtona saaristoisuuskriteeriin. Uudessa järjestelmässä saaristoisuus on kuitenkin ainoana lisänä kokonaisuudessa siirretty kriteeriksi joka nostaa kunnan laskennallisia kustannuksia. Näin ollen saaristoisuuden tuomat valtionosuudet vähenevät dramaattisesti. Saaristoisuuden tuoma korotus valtionosuusjärjestelmään tulisikin kokonaisuudessaan nostaa niin että se vastaisi nykyjärjestelmän tasoa. Saaristoisuuden tuomat haasteet ja ongelmat ovat täysin verrattavissa esimerkiksi syrjäisyyteen tai harvaan asutukseen.  2.	Painopisteen siirtyminen ikärakenteesta sairastuvuuteen on Paraisille hyvin epäsuotuisa ja sen yhteenlaskettu vaikutus on noin -2,1 miljoonaa euroa. Uudet sairastavuuskriteerit varmaan puolustavat paikkansa mutta liian voimakas painopisteen siirtyminen pois ikärakenteesta  on mielestämme ongelmallinen. Painopisteen siirron vaikutuksia kuntien kannustimiin voi olla ongelmallinen ja pitäisi tarkoin tutkia. Kannustimet esimerkiksi ennaltaehkäisevään tai kuntouttavaan työhön heikkenevät verrattuna nykyjärjestelmään.
- . 	Osittain , kuten sairaus, työttömyys ja ikärakenne. Työpaikkaomavaraisuus ei lainkaan tasaa, vaan melkeinpä päinvastoin (asiointiliikenne)
- . 	Sjuklighet har nu en för stor roll. Kommuner ska inte bestraffas för att beolkningen är frisk.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Ikäryhmä kertoimien ohjaus menee aivan väärään suuntaan.
- . 	Ikärakenteen osalta on huomioitava, että maaseudulla asuvien ikääntyneiden ihmisten palvelujen järjestäminen maksaa suhteellisesti enemmän.  Ikä on parempi laskentaperuste, sairastavuus on taaksepäin katsomista eikä ota huomioon ennaltaehkäisevää toimintaa, jota mm. Savitaipaleella tehdään.  Järjestelmä ei kannusta ylläpitämään tervettä vanhusväestöä. Huomioitava myös lasten ja nuorten ikäryhmähintoihin kerroin, joka huomioi kunnan asutusrakenteen aiheuttaman koulukuljetustarpeen.
- . 	Ikärakenteeseen liittyvien kriteerien muutokset ovat ristiriidassa palveluvelvoitteiden kanssa. Vanhimpien ikäryhmien painoarvoa on ehdotuksessa pienennetty huomattavasti, vaikka velvoitteet ovat lisääntyneet (vanhuspalvelulaki)
- . 	Työpaikkaomavaraisuuden merkitys ylikorostuu: kehyskunnatkaan eivät saa jyvitettyä osuutta keskuskaupungin yhteisöverotuotosta vaikka rahoittavat mm. työssäkäynnin mahdollistavat päivähoitopalvelut
- . 	Fördelningen och viktningen med sjukfrekvensen kan ifrågasättas. Betoningen av sjukfrekvensen bör minskas då det finns en klar risk att systemet sporrar till överdiagnosticering av kommunens invånare.
- . 	Työttömyyden kustannuksia ei tasata riittävällä painolla. Vieraskielisyyden ja kaksikielisyyden perusteella uudessa järjestelmässä maksetaan perusteettomasti. Työpaikkaomavaraisuuskriteeriä ei pitäisi ottaa lainkaan järjestelmään, sillä se on epäoikeudenmukainen kriteeri. 1.	Suurissa kaupungeissa kuten maakuntakeskuksissa on runsaasti valtion ja mm. eri kuntayhtymien työpaikkoja, joihin kunnan itsensä ”elinkeinopolitiikalla” ei ole ollut mitään vaikutusta. Miksi valtion ja muiden julkisten työpaikkojen sijaintikuntaa palkittaisiin ansiotta? Suuret kunnat saavat ilman tällaista työpaikkaomavaraisuuskriteeriäkin merkittävää ansiotonta hyötyä näistä valtion työpaikoista, joita seutukaupungeista on viime vuosina vähennetty, kun työpaikkoja on keskitetty maakuntakeskuksiin. 2.	Työpaikkaomavaraisuus –kriteeri tulee jatkossa vaikeuttamaan kuntien yhteistyötä silloin, kun työpaikkoja olisi tarpeen keskittää johonkin kuntaan. Sote-uudistus tulee vaikeutumaan tämän takia. Minkään kunnan ei kannata luovuttaa yhtäkään työpaikkaa muualle, vaikka se palvelujärjestelmien kehittämisen tms. syiden takia olisi perusteltua.  3.	Työpaikkaomavaraisuuskriteeri aiheuttaa sen, että kunnat tulevat kilpailemaan epäterveellä tavalla työpaikoista, mikä on koko kansantalouden kannalta vahingollista. Seutukuntien sisälläkin aletaan käydä epätervettä kilpailua yritysten sijoittumisista. 4. Jos kuntaa kohtaa suuren yrityksen lopettaminen tms. kriisi, vo-järjestelmä vielä lisärankaisee kuntaa.
- . 	Sairastavuuskertoimen voimakas korostuminen ei kannusta kuntia ennaltaehkäisevän terveydenhuollon kehittämiseen ja resurssoinnin painopisteiden muutoksiin
- . 	Kriteerit ovat hyviä, mutta painotukset eivät. Esimerkiksi ikärakenteen sisällä painotusta nuoriin suhteessa vanhuksiin on kasvatettu. Näiden painoarvon tulisi vähintäänkin olla samalla tasolla. Isojoen kokemuksen mukaan erityisesti yli 75-vuotta täyttäneet käyttävät suhteessa eniten sosiaali- ja terveyspalveluja. Mihin tämä painoarvon määrittely tällä hetkellä perustuu?

6. Uudistus tulee voimaan 1.1.2015. Onko 4-5 vuoden siirtymäaika sopiva valtionosuusjärjestelmä-uudistuksen toteuttamiseksi? / Reformen träder i kraft den 1 januari 2015. Är en övergångsperiod på 4-5 år lämplig för genomförandet av statsandelsreformen?
Vastaajien määrä: 167

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	Mutta vuosimuutos tulisi olla max 20 % kokonaismuutoksesta.
- . 	Nykyisessä taloustilanteessa siirtymäaika on kunnille välttämätön.
- . 	Siirtymäaika 4-5 vuotta on sopiva.
- . 	voimaantuloaika on liian aikainen
- . 	siirtymäaika isoissa uudistuksíssa on tarpeellinen. Toisaalta voi ajatella, että jos uusi järjestelmä on "oikeampi", niin nykyisestä järjestelmästä ovat hyötyneet, nyt menettävät kunnat jo lähes 20 vuotta ja nyt hyötyvät kunnat kärsineet vastaavan ajan.
- . 	Uudistuksen etenemisen myötä on kuitenkin tarkasti seurattava kuntien talouden kehittymistä ja mikäli on nähtävissä, että kuntatalous kokonaisuutena on kriisiytymässä, tulee järjestelmää muuttaa enemmän kuntia tukevaksi tai valtionosuuksien tasoa nostaa.
- . 	Kun pyritään oikeudenmukaisempaan järjestelmään ja sille on perusteita, niin mahdollisimman pian uudistus on vietävä läpi. Toisaalta oikeudenmukaista on sekin, että muutos tapahtuu vaiheittain, eikä johda minkään kunnan kohdalla kestämättömiin taloudellisiin tilanteisiin. Ja paikallaan on vielä varmistaa se oikeudenmukaisuus, eli tarkastella verotulotasausrajaa ja ikärakennekriteeriä vielä ainakin huolella.
- . 	Hyväksyttävä periaate olisi rajoittaa valtionosuuksien leikkausten ja järjestelmämuutoksen yhteisvaikutus 100 euroon / asukas vuodessa ja viiteen siirtymävuoteen.
- . 	Toimeenpanoaika on varmasti riittävä ja annettu siirtymäaika tasaa muutosta, jos kunnan valtionavustukset muuttuvat merkittävästi.
- . 	Siirtymäaika ja erityisesti valtionosuusmenetysten säännöstely on tärkeä asia.
- . 	Siirtymäaika on riittävä. Muutaman viikon kommentointiaika sen sijaan on riittämätön ottaen huomioon, että kriteereiden sisällöstä ja valintaperusteista ei ole ennätetty jakaa riittävää tietoa kuntiin eikä käytettävissä ole vaihtoehtoisia vertailulaskelmia.
- . 	Uusi valtionosuusjärjestelmä aiheuttaa suurelle joukolle kuntia merkittäviä tulomenetyksiä, jotka toteutetaan samanaikaisesti valtionosuusleikkausten kanssa. Näiden yhteisvaikutuksen tasaamiseksi vähintään 5 vuoden siirtymäaika on ehdoton edellytys muutoksen toteuttamiselle.
- . 	Välttämätön siirtymäaika on 5 vuotta
- . 	Uudistuksen toteuttaminen yhtä aikaa mittavien valtionosuusleikkausten kanssa vaikeuttaa entisestään menettävien kuntien rahoitusasemaa. Esitetty siirtymäaika on riittävä.
- . 	Uudistuksen voimaantulon aikataulu on epärealistinen. Siirtymäaikana noin 5 vuotta on varmaan aika sopiva. Olennaista ei kuitenkaan ole siirtymäaika, vaan koko järjestelmän toimivuus pitkällä aikavälillä.
- . 	4 vuotta olisi sopiva siirtymäaika
- . 	Ehdotettu siirtymäaika on perusteltu, jotta kunnat ehtivät sopeutua tuleviin muutoksiin.
- . 	Mutta siirtymäaikaan tuleviin valtionosuusmuutoksiin tulee huomioida myös hallituksen aikaisemmin päättämät tuleviin vuosiin kohdistuvat valtionosuusleikkaukset.
- . 	Siirtymäaika on riittävä, jotta menettävät kunnat ehtivät sen aikana ehtii tehdä rakenteellisia muutoksia (kuntarakenne ja palvelurakenne)
- . 	Siirtymäaika on kohtuullinen ottaen huomioon tapahtuvat muutokset.
- . 	Voisi tosin olla 7 vuotta
- . 	Förutsatt att ovanstånde dämpningar av effekterna intas i förslaget.
- . 	Aika on kohtuullisen pitkä.
- . 	Siirtymäajan tulee olla vähintään viisi vuotta. Kuitenkaan jos valtio ei kykene löytämään kuntien vastuulla olevia tehtäviä, jotka poistetaan kuntien toimialasta, ei viiden vuoden siirtymäaika ole kuitenkaan riittävä.
- . 	Siirtymäaika on riittävä
- . 	Ja, utjämningen av effekterna kan ske på ett rimligt sätt under denna period.
- . 	Uudistuksen toteuttaminen samaan aikaan valtionosuusleikkausten kanssa edellyttää osassa kuntia hyvin voimakkaita sopeuttamistoimia, minkä vuoksi hallinnon ja aluekehityksen ministerityöryhmän arvion mukainen vähintään viiden vuoden siirtymäaika on perusteltu. Ehdotettu ensimmäisten vuosien kuntakohtaisten muutosten rajoittaminen korkeintaan 50 euroon/asukas on myös tarpeen toiminnan hallitussa sopeuttamisessa onnistumiseksi. Samasta syystä viidennestä vuodesta alkaen enimmäismuutos tulisi rajoittaa 100 euroon/asukas, minkä seurauksena osassa kuntia siirtymäaika muodostuisi viittä vuotta pidemmäksi.
- . 	Siirtymäaika tarvitaan ja 4-5 vuotta on riittävä.
- . 	Viiden vuoden siirtymäaika on välttämätön ja se tulee toteuttaa tasaisesti, lisäämällä kuntakohtaista vaikutusta 1/5 vuosittain. Kaikille kunnille samansuuruista asukaskohtaista laskelmaa käyttämällä muutos toteutuu ongelmia aiheuttavasti etu- tai takapainotteisena. Esimerkiksi Pälkäneen kunnan osalta valtionosuusuudistuksen vaikutus on 98,34 euroa/asukas. Siirtymäajan vuosittainen muutos tulisi näin ollen olla Pälkäneen osalta korkeintaan 19,67 euroa/asukas vuosittain.
- . 	voisi olla 3-4 vuottakin
- . 	Neljän vuoden siirtymäaika on riittävä, koska toimintaympäristö muuttuu nopeasti.
- . 	5 vuotta on ehdoton minimi ja niin, että tasauksen kokonaismuutos viidentenä vuotena on enintään 300 euroa/asukas ja että siirtymäaikaa jatketaan tarvittaessa kuntakohtaisesti harkinnalla 1-3 vuotta muutoksen vaikutusta samalla loiventaen.
- . 	Siirtymäaikaa pidetään välttämättömänä ja ehdotettua viiden vuoden siirtymäaikaa riittävänä aikana uudistuksen läpiviemiseksi ja toimintojen sopeuttamiseksi myös niissä kunnissa, joissa valtionosuusjärjestelmän uusiminen aiheuttaa suurimmat muutokset/ vähennykset. Viittä vuotta pidempi siirtymäaika siirtäisi uudistuksesta aiheutuvia toimenpiteitä kunnissa ja veisi pohjan järjestelmään tulevilta muutoksilta.
- . 	Siirtymäaika sinänsä on sopiva
- . 	Siirtymäaikaa koskevaa linjausta voidaan pitää lähtökohtaisesti oikean suuntaisena, sillä näin merkittävän rahoitusta koskevan järjestelmämuutoksen osalta kunnissa tarvitaan aikaa jär-jestelmän omaksumiseen ja sopeuttamiseen.
- . 	Eniten uudistuksessa menttäville kunnille tulisi kuitenkin myöntää jotakin lisärahoitusta siirtymäkauden päätttyessä kerralla tapahtuvaan valtionosuuksien vähenemiseen.
- . 	Siirtymäajan tulee olla enintään neljä vuotta.
- . 	Men man bör beakta de övriga kommunala reformer som pågår och anpassa tidtabellen i enlighet med dessa.
- . 	Siirtymäaika on kohtuullinen ottaen huomioon tapahtuvat muutokset.
- . 	Siirtymä on riittävän pitkä, mutta mikään siirtymä ei ole riittävä niiden kuntien osalta, joissa ehdotuksen vaikutukset ovat kohtuuttomat
- . 	Siirtymäajan tulee olla vähintään viisi vuotta, myös niillä kunnilla joilla muutoksen määrä on pienempi. Isojoella 96 euron menetys per kuntalainen tekee 1 kunnallisveroprosenttiyksikön vajeen tuloihin. Myös me vaadimme viiden vuoden sopeutumisaikaa siten, että uudistus toteutuessaan tulee koskemaan kuntaamme asteittain viiden vuoden ajanjaksolla. Nykyisellään ehdotus antaisi Isojoelle vain kahden vuoden sopeutumisajan.
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	3 vuotta olisi sopivampi
- . 	Liian pitkä aika
- . 	3 vuotta riittävä
- . 	Siirtymäaika sellaisena kuin se alustavassa ehdotuksessa esitetään toteutettavaksi porrastettuna muutoksen asukaskohtaisen määrän mukaisesti 2-5 vuodelle muodostuu kohtuuttomaksi pelkästään mekaanisella tavalla laskettuna . Muutoksen siirtymäaikaa tulisi tarkastella kunnan nykyisen taloudellisen kantokyvyn näkökulmasta. Esimerkiksi Suonenjoen kaupungin osalta leikkaus on noin 0,75 veroprosenttiyksikön suuruinen ja kaupunki sijoittuu jo nyt veroprosentillaan 21,50 % valtakunnallisesti varsin korkealle. Alijäämäiselle kunnalle tuleva leikkaus merkitsee käytännössä automaattisesti veroprosentin korotusta, sillä käynnissä olevat ja suunnitellut talouden tasapainotustoimet eivät riitä tulopohjan alenemisen aiheuttaman lisäsopeutuksen tarpeen kattamiseen.
- . 	Övergångstiden bör vara längre t.ex. 10 år. För många kommuner skulle den nu föreslagna övergångsperioden innebära stora skattehöjningar (t.ex. 0,5 %-enheter på skattesatsen) 4-5 år i följd. Ändringarna blir så stora och snabba att kommunens ekonomi raseras redan p.g.a. statsandelsreformen.
- . 	Siirtymäaika on liian pitkä.
- . 	Siirtymäajan tulee olla vähintään 5 vuotta. Samanaikaiset valtionosuusleikkaukset puoltavat jopa pitempääkin siirtymäaikaa.
- . 	Uudistuksen toteuttamisen siirtymäaikaa tulisi pidentää 7-8 vuoteen, mikäli ehdotuksen mukaiset leikkaukset (-524 euroa/as.) esim. Kinnulan kunnan kohdalla aiotaan todella toteuttaa. Uudistuksen voimaantuloaikataulu 1.1.2015 on jopa naurettavan hätäinen suhteutettuna siihen, mikä merkitys järjestelmällä on kuntalaisten palvelujen järjestämiselle ja kuntien oikeudenmukaiselle kohtelulle. Näin merkittävän järjestelmän reformaatiossa ei tulisi sekoittaa häiritseviä ideologisia taustaoletuksia tutkittuun tieteelliseen tietoon.
- . 	4-5 vuoden siirtymäaika tuntuu pitkältä ottaen huomioon monien edellisten hallitusten kiinnostuksen uudistaa valtionosuusjärjestelmää. Ehtiikö tämä muutos kokonaisuudessaan voimaan ennen seuraavan tai sitä seuraavan hallituksen mahdollisesti tekemiä muutoksia? Kolme vuotta on sopiva aika muutokseen.
- . 	Uudistusta ei tule toteuttaa ehdotetussa muodossa milloinkaan.
- . 	Tervon kunta pitää siirtymäaikoja välttämättöminä ja esittää niitä viittä vuotta pidemmälle ajalle, uudistuksen vaatimiin muutoksiin tarvittavan ajan riittävyyden varmistamiseksi. Samalla tulee määrittää uusiksi muutoksen enimmäis euromäärä/ asukas.
- . 	Siirtymäajan tulisi olla pidempi ainakin menettävien kuntien näkökulmasta.
- . 	Viidenkin vuoden siirtymäaika on harvaan asutuille syrjäisille kunnille katastrofi kun omarahoitus on leikkausten vuoksi rajusti noussut ja edelleen nousee.
- . 	Siirtymäajan riittävyys on riippuvainen uudistuksen vaikutuksista kuntaan. On selvää, että mikäli kunta menettää tuntuvan määrän valtionosuuksia, on aika lyhyt. Valtaosa kuntien menoista on palkkakustannuksia. Suuret kulujen leikkaukset vaativat rakenteellisia muutoksia, joiden toteuttaminen myös käytännössä vaatii aikaa. Siirtymäajan lisäksi tarvitaan kokonaismuutokselle rajattu katto esim. 200 euroa asukasta kohden.
- . 	Tulee olla juuri niin pitkä kuin kuntakohtainen maksimivähennys vaatii esim. 40 euroa/kunta/vuosi eli nyt vaaditaan määrätietoisuutta ja kestävyyttä, jos näin isoa muutosta tehdään
- . 	Kuntien tämänhetkisen taloustilanteen huomioiden, tulisi siirtymäajan olla 5-7 vuotta. Kaiken kaikkiaan uudistus tulee purkaa vielä osiin, ja huomioda kuntien erilaisuudet entistä enemmän valtionosuuksien kriteereissä.
- . 	Siirtymäaika voisi olla lyhyempi jos uudistus ylipäätään toteutuu.
- . 	Övergångstiden bör vara längre te.x. 10 år. För många kommuner skulle den nu föreslagna övergångsperioden innebära skattehöjningar (t.ex.  0,5 %-enheten på skattesatsen) flera år i följd. Ändringarna blir så stora och snabba att kommunernas ekonomi raseras endast p.g.a. statsandelsreformen.
- . 	aikana, jolloin valtionosuuksia leikataan, pitäisi uudistuksessa menettäville kunnille antaa riittävästi aikaa sopeutua
- . 	Uudistuksen siirtymäajan tulee olla vähintäänkin viisi vuotta, mieluimmin vielä pitempi.
- . 	Tällaista muutosta ei voi toteuttaa, koska se ei perustu asianmukaiseen kustannuslaskentaan ja ajaisi monet kunnat mahdottomaan taloudellisesti mahdottomaan tilanteeseen erityisesti vanhusvoitteiset ja tästä johtuen alhaisen tulotason kunnat..
- . 	Siirtymäajan riippuvuus on riippuvainen uudistuksen vaikutuksesta kuntiin. Kun Karijokikin pienenä kunta on menettämässä valtionosuutta, on tosi vaikea tässä taloudellisessa tilanteesa sopeuttaa taloutta uusiin leikkauksin, koska entisiäkin on tulossa lisää ja palveluvarustus on karsittu jo minimiin.Valtaosa kunnan kustannuksista on palkkakuluja. Suurten kulujen leikkaukset vaativat myös kuntien tehtävien rajua karsintaa.Siirtymäaika voisi olla vaikka 10 vuotta, ja menetys jaettaisiin tasaisesti koko siirtymäkaudelle.
- . 	ks. kommentit alla kohdassa 8
- . 	Ehdotetaan 8 vuoden siirtymäaikaa
- . 	Siirtymäajan pituuden tarve on täysin riippuvainen uudistuksen vaikutuksesta kuntaan. Jos kunnan menetykset uudistuksesta johtuen ovat yli 400 euroa asukasta kohden, pitkäkään siirtymäaika ei tätä menetystä lievennä riittävästi. Siirtymäajan lisäksi tarvitaan kokonaismuutokselle rajattu katto esim. 200 euroa asukasta kohden.
- . 	Siirtymäajan tulee olla pidempi esim. 10 vuotta ja max muutos 50 €/vuosi.
- . 	Siirtymäajan riittävyys on riippuvainen uudistuksen vaikutuksista kuntaan. Mikäli kunnan menetykset uudistuksesta johtuen ovat yli 400 euroa asukasta kohden, pitkäkään siirtymäaika ei tätä menetystä lievennä riittävästi. Siirtymäajan lisäksi tarvitaan kokonaismuutokselle rajattu katto, joka voisi olla esim. 200 euroa asukasta kohden.
- . 	Siirtymäaika voisi olla lyhyempikin
- . 	Siirtymäajan tulee olla pidempi ja porrastusten pienempiä, jotta kunnat ehtivät sopeuttaa toimintaansa valtionosuuksien pienenemiseen. Valtionosuuksiin on jo tehty huomattavia leikkauksia, jotka ovat aiheuttaneet kunnissa huomattavaa toiminnan ja talouden sopeuttamista.
- . 	Tammelan kunnan näkökulmasta 4-5 vuoden siirtymäaika uudistuksen toteuttamiseksi on liian lyhyt ja siirtymä tarvitsisi vähintään 6-8 vuoden ajan. Vaikka tätä muutosta toteutettaisiinkin portaittain siten, että ensimmäisinä vuosina kuntakohtainen muutos olisi korkeintaan 50 euroa asukasta kohti, niin tämä kunnan osalta ei mahdollista kunnan käyttötalouden sopeuttamista väheneviin valtionosuuksiin. Nyt käytettävissä olevien laskelmien mukaisesti Tammelan kunta olisi menettämässä noin 670.000 euroa valtionosuuksia, mikä on noin 1,9 % kunnan käyttötaloustulojen määrästä. Kyseessä on merkittävä vähennys, johon muutokseen sopeuttaminen vaatii aikaa.
- . 	Siirtymäajan pituus kunnassa, jonka kokonaismenetys on yli 400 €/asukas, ei ole tarpeeksi pitkä. Menetykselle tulisi myös saada katto, esimerkiksi 200 €/asukas.
- . 	Tarvitaan 10 vuoden siirtymäaika.
- . 	liian lyhyt siirtymäaika jos muutos on noin iso
- . 	Korkeintaan 3 vuotta
- . 	Siirtymäajan tulee olla vähintään 5 vuotta, mieluumin pitempi
- . 	Siirtymäajan pitäisi olla pidempi
- . 	Siirtymäajan pituus on riittämätön. Jos kunnan menetys on lähes 400 euroa/asukasta kohden, kokonaismuutos verorahoitusksessa lisää heikennystä 5 tuloveroprosenttia. Ristijärven tuloveroprosenttimuutos tarve jo kahden VOS vuoden kuluttua on 2,6 %.  Sopeuttamistarve on kestämätön kuntalaisten kannalta.       Esitämme, että siirtymäajan lisäksi tarvitaan kokonaismuutokselle rajattu katto 200 euroa/asukasta kohden.
- . 	Siirtymäaika olisi hyvä olla pidempi jotta kaupungilla olisi aika sopeuttaa palvelunsa muuttuneeseen rakenteeseen. Varsinkin kunnissa joissa ollaan tekemässä kuntaliitoksia olisi hyvä saada lisäaikaa.. Esimerkiksi Paraisten ja Kemiönsaaren yhteenlaskettu tulovähennys olisi ensimmäisinä viitenä vuotena yli 18 miljoonaa euroa ja sitä seuraavat viisi vuotta yli 50 miljoonaa euroa.  Valtionosuusuudistus voisikin kannustaa liitoksiin sen sijaan että se olisi kuntaliitosneutraali.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Siirtymäaika on liian pitkä, koska valtionosuudet kohdentuvat esitetyllä painotuksella kustannuksia vastaavasti vasta vuosikymmenen lopulla. Tämä ei edistä riittävästi palvelurakenteen tehostumista. Jos ikärakenteen ja sairastavuuden osalta käytettäisiin tutkimustuloksiin täysin pohjautuvia painotuksia, voisi esitetty 4-5 vuoden mittainen siirtymäaika olla perusteltu.

7. Onko valtionosuusjärjestelmä uudistus tarpeellinen? / Är statsandelsreformen nödvändig?
Vastaajien määrä: 169

Avoimet vastaukset: Kyllä/ Ja
- . 	Aiemmat kriteerit vanhentuneita
- . 	Ehdottamasti ja laskelmat yksinkertaisemmiksi
- . 	Esitystä on mahdollista valmistella eteenpäin
- . 	Vanhentuneista ja monimutkaisista laskentajärjestelmistä on siirryttävä yksikertaiseen, kannustavaan ja läpinäkyvään malliin.
- . 	Uppdateringar bör göras med jämna mellanrum.
- . 	Peruslinja on tarpeellinen ja kannatettava. Järjestelmä on saatava yksinkertaisemmaksi ja ymmärrettävämmäksi.
- . 	Nykyistä valtionosuusjärjestelmää on yksinkertaistettava.
- . 	ottamatta kantaa esitettyyn sisältöön
- . 	ehdottomasti tarpeellinen. Nykyisessä on paljon vanhentuneita painotuksia ja kriteerejä.
- . 	Nykyinen järjestelmä on liian vaikeaselkoinen ja sisältää päällekkäisyyksiä.
- . 	Ja, en utvärdering och förändring bör göras med jämna mellanrum
- . 	Nykyisen valtionosuusjärjestelmän vaikeaselkoisuus
- . 	Jo koelaskelmien osoittamat tiedot kertovat tavallaan sen, että kuntien välillä on suuria eroja nykyjärjestelmällä. Samoin jos tarkastellaan toisaalta kuntien veroprosentteja ja palvelujen tuottamisen kustannuksia kunnittain sekä palvelutarpeita, niin ilmenee hyvin pintapuolisella tarkastelulla jo se, että nykyjärjestelmä on epäoikeudenmukainen.  Ja kun kysymys on kuntien välisestä tulojaosta, niin eihän tilanne voi tällaisena jatkua.
- . 	Ehdottomasti ja suunta on oikea.
- . 	Järjestelmän uudistaminen on sinänsä tarpeellista. Uuden järjestelmän pitää kuitenkin pystyä esitettyä mallia huomattavasti paremmin ottamaan huomioon kuntien erilaiset olosuhteet ja niistä aiheutuva kustannuspohja palveluiden järjestämiselle. Laskentakriteerien vähentäminen on oikean suuntaista, mutta sen kustannuksella ei saa jäädä ottamatta huomioon kriteereitä, jotka paremmin ja oikeammilla painoarvoilla huomioivat maan eri osien tilanteet kansalaisten palveluiden järjestämiselle. Esitetyn uudistuksen osalta selkeä puute on myös riittävän tausta-aineiston puuttuminen, tehtyjen valintojen selkeämmät perustelut ja tiedot vaihtoehtoisista laskentamalleista.
- . 	Nykyinen järjestelmä on erittäin monimutkainen eikä silti tasaa kustannuksia oikeudenmukaisesti.
- . 	Uudistuksen myötä valtionosuusjärjestelmä selkiytyy
- . 	Järjestelmän hienosäätöä tulee tehdä riittävin väliajoin. Uudistus on sikäli tarpeellinen, että järjestelmän selkeyttä on ollut tarve kehittää. Nykyinen järjestelmä ottaa kuitenkin huomioon kuntien erilaiset toimintaympäristöt huomioon, kun taas nyt tehty ehdotus ei niin tee käytännössä lähes laisinkaan. Järjestelmän uudistus tulee toteuttaa joka tapauksessa valtion velvollisuuksiin kuuluva kuntien tehtävien ns. rahoitusperiaate huomioiden.
- . 	Uudistus on ehdottomasti tarpeellinen, koska nykyinen järjestelmä on vanhentunut ja epäoikeudenmukainen.
- . 	Uudistus on ehdottomasti tarpeellinen. Nykyinen malli on sekava ja osa kunnista on saanut oikeudenmukaisuuden näkökulmasta perusteettoman korkeita valtionosuuksia. Tämä on johtanut paikoin tehottomaan palvelujen tuottamiseen ja epäterveeseen kilpailuun kuntien asukkaista.
- . 	Hyvänä piirteenä uudistuksessa on tavoite järjestelmän selkeyttämiseksi ja laskentakriteerien läpinäkyvyyden lisääminen. Nyt esitetyllä valtionosuusjärjestelmän muutoksella ei kuitenkaan edistetä kuntien kykyä tuottaa kuntalaisten peruspalvelut tarvittavassa laajuudessaan. Sen sijaan valtionosuusjärjestelmän muutos esitetyllä tavalla näyttäytyy jatkeena valtiovallan julkituomalle tavoitteelle vähentää kuntien lukumäärää vastoin kuntien tahtoa. Mikäli valtionosuusjärjestelmän tavoite ja motiivi on kuvatunlainen, on myös sen tarpeellisuus kyseenalainen.
- . 	Nikäli uudistus toteutuessaan noudattaa perustuslakiin ja hallitusohjelmiin sisällytettyä tavoitetta tasa-arvoisten palvelujen turvaamisesta, asuinkunnasta riippumatta ja niiden saatavuudesta, eikä niinkään ajaa toissijaisia tai piilotettuja kuntaliitos- ja keskuskaupunkietuja.
- . 	Uudistus on tarpeellinen järjestelmän selkiyttämisen sekä paremman ajantasaisuuden kannalta. Selkiyttämisen ei kuitenkaan pitäisi rankaista pieniä kuntia.
- . 	Järjestelmän epäselvyyden kannalta kyllä, kunnan talouden kannalta ei.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän yksinkertaistaminen, vanhentuneiden perusteiden korjaaminen ja läpinäkyvyyden lisääminen ovat tarpeen.
- . 	Järjestelmää on tarpeen uudistaa. Sen uudistaminen ei kuitenkaan saa vaarantaa kansalaisten tasa-arvoa. Valtionosuusjärjestelmän tavoitteena on kuntien vastuulla olevien julkisten palvelujen saatavuuden varmistaminen tasaisesti koko maassa siten, että kansalaiset voivat saada tietyn tasoiset peruspalvelut asuinpaikastaan riippumatta. Tämä toteutetaan tasaamalla palvelujen järjestämisen kustannuseroja sekä kuntien välisiä tulopohjaeroja.  Nyt valtionosuudet vähenevät erityisesti niissä kunnissa, joissa palvelujen järjestäminen mm. syrjäisyyden ja harvanasutuksen sekä korkean sairastavuuden takia on muita kuntia kalliimpaa.Useilla pienillä ja harvaan asutuilla kunnilla ei mahdollisuutta muun tulorahoituksen turvin paikata vähenevää valtionosuutta. Väestö vanhenee, pienituloisten määrä on korkea ja lisäksi syrjäisyys ja harva-asutus kuitenkin säilyvät. Tällaisissa kunnissa on myös jo pitkään tehty talouden tasapainotustyötä ja palvelurakenteet perkattu. Säästöjen lisäksi on välttämätöntä korottaa veroja, jotta menetetty valtionosuus saadaan paikattua. Kansalaisten välinen tasa-arvo vaarantuu entisestään, mikäli valtionosuusuudistus lisää kuntien välisiä eroja kunnallisveron suhteen. Jo tehdyt valtionosuusleikkaukset ja tähän päälle tulevat uudistuksen muutokset ovat osalle kunnista mahdoton yhtälö. Vaalassa leikkauksien määrä tarkoittaa 3,5 prosenttiyksikön verojen korotusta eli kunnallisvero tämän jälkeen olisi 25 prosenttia.
- . 	Nykyinen järjestelmä on vanhentunut ja se ei vastaa valtionosuusjärjestelmän tavoitteita.
- . 	Kuitenkin vanhakin on parempi kuin että tehdään kiireellä huono ilman kunnollista avointa valmistelua ja keskustelua. Järjestelmän legitimiteetin kannalta on erittäin tärkeää, että se on hyvin valmisteltu ja perusteltu.
- . 	Kasvavien kuntien tarpeet ovat varsin erilaisia paikallaan pysyviin ja taantuviin kuntiin verrattuna
- . 	Nykyinen valtionosuusjärjestelmä on sekava ja perustuu eräiltä keskeisiltä osilta 20 vuotta vanhoihin tilastotietoihin ja Helsingin kaupungin tilinpäätökseen. Ilman uudistusta järjestelmä etääntyy jatkuvasti kuntien kustannusten todellisuudesta, ja uudistuksen lykkääntyessä tarvittavan korjausliikkeen suuruus kasvaa vuosi vuodelta.
- . 	mutta sitä ollaan toteuttamassa liian kiireisellä aikataululla.
- . 	Yksiselitteisesti – uudistus on tarpeellinen. Nykyinen järjestelmä on täysin vanhentunut ja 	aikansa elänyt. Selvitysmies on hyvin hahmottanut nykyisen järjestelmän puutteet ja heikkoudet.
- . 	Varmasti on varaa leikata, mutta kuten edellä, se tulee tehdä kestävästi ja pitkällä aikajänteellä
- . 	Uudistukset ovat aina paikallaan, mutta niissä on huomiotava koko maan etu. Aluepoliittiset näkökulmat tulee ottaa huomioon, samoinkuin kuntien erilaiset lähtökohdat peruspalvelujen järjestämiseen eri puolilla maata.
- . 	Nykyinen järjestelmä ei toimi, koska laskentakriteerit eivät kuvaa riittävän hyvin kuntien tilannetta.
- . 	Statsandelsrefomren är en ständigt pågående process och detta förslag är inte det sista.
- . 	Uppdateringar bör göras med jämna mellanrum.
- . 	Järjestelmän tulee olla selkeä jotta kansalaiset voivat ottaa kohtuudella selon valtionosuusjärjestelmästä.
- . 	Uudistus on tarpeellinen nyt kuten aina ennenkin
- . 	, mikäli päästään selkeämpään ja oikeudenmukaisempaan valtionosuus- ja rahoitusuudistukseen.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen on tarpeellinen. Se ei kuitenkaan saa vaarantaa kansalaisten peruslain mukaista yhdenvertaisuutta lain edessä ja kansalaisten oikeutta valita asuinpaikkaansa. Perustuslain mukaan julkisen vallan on turvattava jokaiselle kansalaiselle riittävät sosiaali- ja terveyspalvelut.  Valtionosuusjärjestelmän tarkoituksena on taata kuntien vastuulla olevien peruspalvelujen järjestäminen ja niiden rahoitus koko maassa sekä tasata olosuhteista johtuvia eroja siten, että palvelujen saavutettavuus turvataan ja verorasitus on kohtuullinen. Suomussalmen kunnan näkemyksen mukaan esitetty uudistus vaarantaa riittävien julkisten palvelujen saatavuuden erityisesti harvaan asutuilla seuduilla. Tämä puolestaan kiihdyttää edelleen asukkaiden poismuuttoa rajaseudun kunnista ja keskittää maamme asutuksen muutamaan kasvukeskukseen. Muuttotappioalueilla julkisin varoin rakennetut rakennukset ja muu infrastruktuuri jäävät käyttämättä tai vajaalle käytölle ja samanaikaisesti kasvukeskuksissa on pulaa mm. asunnoista. Tämä on valtakunnallista varojen haaskausta. Uudistus on kohtuuton niille kunnille, jotka menettävät valtionosuuksia yli 200 euroa asukasta kohti. Suomussalmen kunnan valtionosuuksien menetys uudistuksesta johtuen on 410 euroa asukasta kohden eli noin 3,7 miljoonaa euroa. Mikäli Helsingin kaupungin menetykset olisivat samansuuruiset asukasta kohden laskettuna, menettäisi se valtionosuuksia yhteensä 244,1 miljoonaa euroa ja vastaavasti Oulun kaupungin menetys olisi 77,1 miljoonaa euroa. Kunnan 70 miljoonan vuosibudjetista menee 57 prosenttia sosiaali- ja terveydenhuollon rahoittamiseen ja menojen karsiminen tältä sektorilta on mahdotonta. Mikäli menetys otetaan kunnan sivistystoimen menoista, tarkoittaa tämä sitä, että kunnassa on lopetettava kokonaan varhaiskasvatus (2,2 milj. euroa) sekä liikuntatoimi, nuorisotoimi, kirjastot ja kulttuuripalvelut (1,0 milj. euroa). Kunnan perusopetuksen kustannukset vuodessa ovat yhteensä 7,7 milj. euroa.
- . 	Kyllä on, mutta ei esitetyn kaltaisena
- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen on tarpeellinen. Se ei kuitenkaan saa vaarantaa kansalaisten perustuslain mukaista yhdenvertaisuutta lain edessä ja kansalaisten oikeutta valita asuinpaikkansa. Perustuslain mukaan julkisen vallan on turvattava jokaiselle kansalaiselle riittävät sosiaali- ja terveyspalvelut. Valtionosuusjärjestelmän tarkoituksena on taata kuntien vastuulla olevien peruspalvelujen järjestäminen ja niiden rahoitus koko maassa sekä taata olosuhteista johtuvia eroja siten, että palvelujen saavutettavuus turvataan. Ehdotetussa mallissa pienet alle 10 000 asukkaan kunnat saavat vähemmän valtionosuutta. Useilla pienillä ja harvaan asutuilla kunnilla ei ole mahdollisuutta muun tulorahoituksen turvin paikata vähenevää valtionosuutta. Vanheneva väestö, pienituloisten korkea määrä ja lisäksi syrjäisyys, pitkät välimatkat ja harva-asutus kuitenkin säilyvät. Pudasjärven kaupunki on jo pitkään tehnyt talouden tasapainotustyötä ja tarkastellut palvelurakenteita. Veroja ei ole mahdollisuutta korottaa niin paljoa, että valtionosuusuudistuksen menetykset saataisiin korvattua. Pudasjärven kaupungin kohdalla valtionosuuden alenema vastaa lähes 4,4 veroprosenttiyksikköä. Pudasjärven kaupungin mukaan uudistus kiihdyttää poismuuttoa jo ennestään muuttotappiokunnista. Uudistus on kohtuuton niille kunnille, jotka menettävät valtionosuuksia yli 200 euroa asukasta kohti. Pudasjärven kaupungin valtionosuuksien menetys uudistuksesta johtuen on 432 euroa asukasta kohden eli noin 3,7 milj. euroa. Mikäli Helsingin kaupungin menetykset olisivat samansuuruiset asukasta kohden laskettuna, menettäisi se valtionosuuksia yhteensä 244,1 milj. euroa ja vastaavasti Oulun kaupungin menetys olisi 77,1 milj. euroa. Kaupungin vuosibudjetista menee loppuun n. 58 % sosiaali- ja terveyspalveluiden rahoittamiseen, josta menojen karsiminen ei ole juurikaan mahdollista.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen ovat hyviä asioita. Sonkajärven kunta pitää hyvänä sitä, että valtionosuusjärjestelmän uudistamisen tavoitteena on taata peruspalvelujen järjestäminen koko maassa sekä tasata olosuhteista johtuvia eroja.
- . 	Joiltakin osin. Vuosittainen kustannusten tarkistus on hyvä asia ja järjestelmän selkiyttäminen.
- . 	Reformen är välkommen ur den synpunkten att kriterierna blivit färre. mera logiska och motiverade så, att det finns korrelation mellan kommunens egna utvecklingsåtgärder och utvecklingen av statsandelarna.
- . 	Nykyisessä järjestelmässä on kehittämistä esimerkiksi kuntalaisten kokonaisvaltaisen hyvinvoinnin huomioimisen osalta. Lisäksi laskentakriteerien määrä on nykyisessä järjestelmässä niin suuri, että järjestelmän oikeudenmukaisuuden ja tarkoituksenmukaisuuden kokonaisarviointi on haastavaa.
- . 	Koska kuntien ja valtion välisen tehtävänjaon puitteissa tarvitaan joka tapauksessa tasausjärjestelmää kuntien välisten olosuhteista johtuvien erilaisten edellytysten/mahdollisuuksien hyödyntämiseen kuntalaisten palveluiden tuottamisessa / järjestämisessä, niin nyt vireillä olevan valtionosuusjärjestelmän uudistuksen tulisi olla sellainen, että laskennallisiin kustannuksiin sisältyvät erät todella tasaisivat tällä hetkellä merkittäviäkin kustannuseroja sekä tulojen muodostumista. Hyvänä esimerkkinä tähän suuntaan on mm. se, että tiettyjä kunnan saamia käyttötuloja ei käytetä enää kuntien välisten tuloerojen tasaamiseen. Tällainen esim. on mm., ettei tuulivoimaloiden kiinteistöveroja käytetä tasaamiseen.
- . 	Järjestelmää on tarpeen uudistaa. Sen uudistaminen ei kuitenkaan saa vaarantaa kansalaisten tasa-arvoa. Valtionosuusjärjestelmän tavoitteena on kuntien vastuulla olevien julkisten palvelujen saatavuuden varmistaminen tasaisesti koko maassa siten, että kansalaiset voivat saada tietyn tasoiset peruspalvelut asuinpaikastaan riippumatta. Tämä toteutetaan tasaamalla palvelujen järjestämisen kustannuseroja sekä kuntien välisiä tulopohjaeroja.  Nyt valtionosuudet vähenevät erityisesti niissä kunnissa, joissa palvelujen järjestäminen mm. syrjäisyyden ja harvanasutuksen sekä korkean sairastavuuden takia on muita kuntia kalliimpaa. Useilla pienillä ja harvaan asutuilla kunnilla ei mahdollisuutta muun tulorahoituksen turvin paikata vähenevää valtionosuutta. Väestö vanhenee, pienituloisten määrä on korkea ja lisäksi syrjäisyys ja harva-asutus kuitenkin säilyvät. Tällaisissa kunnissa on myös jo pitkään tehty talouden tasapainotustyötä ja palvelurakenteet perkattu. Säästöjen lisäksi on välttämätöntä korottaa veroja, jotta menetetty valtionosuus saadaan paikattua. Kansalaisten välinen tasa-arvo vaarantuu entisestään, mikäli valtionosuusuudistus lisää kuntien välisiä eroja kunnallisveron suhteen. Jo tehdyt valtionosuusleikkaukset ja tähän päälle tulevat uudistuksen muutokset ovat osalle kunnista mahdoton yhtälö.
- . 	Vanha järjestelmä oli monimutkainen ja vanhentunut eivätkä perusteet mitanneet oikeita asioita.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistus on tarpeellinen. Nykyjärjestelmään sisältyvät muutamat osin päällekkäiset kriteerit eivät ole kuntien kannalta oikeudenmukaisia. Valtionosuuskriteerien laskentaperusteiden muuttaminen vuosittain tarkasteltavaksi lisää myös kuntien välistä oikeudenmukaisuutta. Kannustavan momentin lisääminen verotulotasaukseen kannustaa kuntia aikaisempaa tuloksellisemman elinkeinopolitiikan harjoittamiseen.
- . 	Uudistus on tarpeellinen, mutta se ei saa johtaa kuntatalouden yleiseen kurjistumiseen.
- . 	Järjestelmän yksinkertaistamisen kannalta mutta voimassa oleva järjestelmä ei ole kuitenkaan kohtuuttomasti vinouttanut kuntien suhteita ellei oteta huomioon lähinnä pääkaupunkiseudun tyytymättömyyttä nykyiseen tasausjärjestelmään.
- . 	Vanha valtionosuusjärjestelmä on monimutkainen ja sisältää useita päällekkäisiä ja vanhentuneita kriteereitä.
- . 	Kyllä muttei ehdotetetussa muodossa.
- . 	Kyllä. – osa ehdotetuista tekijöistä ei (työpaikkaomavaraisuus) – tilalle väestönkasvukerroin
- . 	Men, vissa justeringar till förslaget behövs.
- . 	Lue lisää kohdasta 8.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän yksinkertaistaminen, selkeyttäminen ja vuosittainen tarkistus ovat kaikki hyviä lähtökohtia.
- . 	Julkisen talouden kestävyyden kannalta tarpeellinen.
- . 	Uudistuksessa tulee edetä hahmotettujen suuntaviivojen mukaisesti.
- . 	(ks. kohta 8.)
- . 	Järjestelmää on tarpeen uudistaa ja selkeyttää. Uudistaminen ei kuitenkaan saa johtaa tilanteeseen, jossa kunnat eivät enää pysty tasa-arvoisesti tuottamaan lakisääteisiä palveluja kuntalaisilleen.
- . 	Järjestelmän uudistaminen on tarpeellinen.
Avoimet vastaukset: Ei/ Nej
- . 	Tämän tyyppinen uudistus ei ole hyvä eikä tarpeellinen, koska se lisää keskittymistä kasvukeskuksiin reuna-alueiden kustannuksella.
- . 	Nykyinen järjestelmä sopii hyvin Vesannon kunnalle.
- . 	Ei, nykyinen järjestelmä kattaa esitettyä mallia paremmin palveluiden tuottamisesta aiheutuvat erilaiset tekijät ja vastaa paremmin perustuslain asettamiin reunaehtoihin kansalaisten palveluiden tasapuolisesta järjestämisestä.
- . 	Nykyinen järjestelmä toimii hyvin.
- . 	Ei näin toteutettuna.Valtionosuusuudistusehdotus siirtäisi merkittävästi voimavaroja entisestään maaseutualuilta kasvukeskuksiin.
- . 	ks. kommentit alla kohdassa 8
- . 	Ei tässä vaiheessa. Kriteereiden tarkastelu paljastaa, että tavoitteena on pienten kuntien "pakkoliittäminen" suurempiin tekemällä tulopohja kestämättömäksi.
- . 	Kunta- ja soterakenne ja sote-palveluiden kustannusvastuut tulisi olla selvillä ennen valtionosuusjärjestelmän muutosta.
- . 	Det kunde även gå att fortsätta med nuvarande system.
- . 	Kuntarakenne- ja sote-uudistukset olisi syytä olla selvillä ennen kuin kuntien valtionosuusjärjestelmää uudistetaan.

8. Muut kommentit alustavaan ehdotukseen /  Andra kommentarer till det preliminära förslaget :
Vastaajien määrä: 147
- . 	1. Verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasaus
- On hyvä, että esityksessä syntyy kannuste lisätä verotettavaa tuloa myös tasausrajan alapuolella olevien kuntien keskuudessa. Tasausraja 100 % ja tasauslisä 80 % ovat kannustavia ja oikeudenmukaisia.
- Tasausvähennyksen tiputtaminen hyödyttää eniten verotuloja saavia kuntia. Tasausvähennystä tulisi korottaa ja porrastaa progressiivisesti kunnan tulotason mukaan. Tämä pienentäisi veroaste-eroja kuntien välillä.
- Tulojen tasauksen 700 miljoonaa olisi kuntien yhtenevien lakisääteisten tehtävien perusteella syytä säilyttää kustannusten tasauksessa euroa/as.

2. Laskennallisiin kustannuksiin sisältyvät erät
- Ikärakenteessa lapsien ja nuorten saama valtionosuus ylikorostuu esityksessä suhteessa ikäihmisiin. Esityksessä kouluikäisestä saa enemmän kuin 75 - 84 -vuotiaasta. Tämä synnyttää epäoikeudenmukaisen tilanteen nuorekkaan ja vanhusvoittoisen väestörakenteen välillä. Monet vanhuspalvelut liittyvät ikään eivätkä sairastavuuteen. Kunnat, joissa vanhusväestöllä on vähän kansansairauksia saavat vähemmän valtionosuuksia kuin todelliset kulut kotihoidossa ja palveluasumisessa aiheuttavat. Sairastavuuden painoarvoa suhteessa ikärakenteeseen ei tule ylikorostaa, jotta terveyden edistämisen kannusteet säilyvät. Lapsiin ja nuoriin kohdistettava korotus ja vastaavasti ikäihmisiin kohdistuva vähennys olisi puolitettava.
- Kaksikielisyyden perusteella maksettavasta valtionosuudesta tulisi luopua kokonaisuudessaan. Suomi on vuosisataisen historiansa pohjalta kaksikielinen maa, jonka periaatteisiin kuuluu kotimaisten kielten opetus kouluissa ja virkamiesruotsin suorittaminen opinnoissa. Täten kaksikielisyydestä ei voida katsoa syntyvän sellaista lisäkustannusta, jonka perusteella valtionosuutta on syytä maksaa rajatulle osalle kuntia.
- Vieraskielisyyden perusteella maksettavasta valtionosuudesta tulisi joko luopua kokonaan tai pitäytyä nykyjärjestelmän mukaisessa pienemmässä painoarvossa. Suomen valtion virallisen maahanmuuttopolitiikan mukaan maahanmuutto on taloudellisesti kannattavaa ja hyödyllistä. Maahanmuuttajien suuresta määrästä hyvittäminen on vastoin tätä virallista näkemystä, jonka mukaan maahanmuuttajat tuovat työpanoksellaan merkittävästi verotuloja. Mikäli maahanmuuttajien määrän perusteella maksetaan valtionosuutta, tulisi se kohdentaa vain kouluikäiseen maahanmuuttajaväestöön. Kunta hyötyy työikäisten maahanmuuttajien maksamista verotuloista, jolloin vähäisen työikäisten maahanmuuttajien määrän perusteella tulisi saada ennemminkin korotettua verotulontasausta, koska nämä kunnat eivät pääse hyötymään maahanmuuttajien tuomasta taloudellisesta lisäarvosta kuntatalouteen.
- Asukastiheyden perusteella maksettava valtionosuus olisi syytä pitää painoarvoltaan vähintään entisellä tasolla.
- Saaristoisuus ja lisäosa syrjäisyys tulisi yhdistää yhdeksi menokohdaksi. Saaristo-osakunnat tulisi palauttaa valtionosuusjärjestelmään ja euromäärät suhteuttaa vastaamaan kulkemisetäisyyksistä aiheutuvia todellisia lisäkuluja (vähintään 5€/as).
- Koulutustaustan perusteella maksettavasta uudesta valtionosuuskriteeristä tulisi luopua kokonaisuudessaan tai vähintäänkin sen painoarvoa vähentää. Kuntia kannustetaan edistämään väestön koulutustasoa. Nyt kouluttamattomuudesta palkitaan, mikä vie kannusteen panostaa nuorisotakuuseen ja jatko-opintomahdollisuuksiin.

3. Lisäosat
- Saaristoisuus ja lisäosa syrjäisyys tulisi yhdistää yhdeksi menokohdaksi. Saaristo-osakunnat tulisi palauttaa valtionosuusjärjestelmään ja euromäärät suhteuttaa vastaamaan kulkemisetäisyyksistä aiheutuvia todellisia lisäkuluja (vähintään 5€/as).
- Työpaikkaomavaraisuus lisäosa tulisi poistaa kokonaisuudessaan. Kunta jonka työpaikkaomavaraisuus on alhainen tai joka joutuu rakennemuutoksen kohteeksi menettää jo verotuloja. Tämän menetyksen lisääminen vähentämällä myös valtionosuutta rankaisee kohtuuttomasta, eikä samankaltaista muuttujaa pidä käyttää kahteen kertaan.

Kokonaisuutena Asikkalan kunta katsoo, että esitetty valtionosuusjärjestelmä on tulonsiirto osalle hyvätuloisia kuntia, suosii korostetusti pääkaupunkiseutua ja omalta osaltaan lisää kuntien välisiä veroaste-eroja ja yhteiskunnallista epätasa-arvoa. Erityisesti lasten ja nuorten sekä maahanmuuttajien määrän painottaminen näin voimakkaasti johtaa epäoikeudenmukaiseen tulojen siirtoon kuntien välillä. Kokonaisuutena valtionosuusjärjestelmän uudistaminen on perusteltua, mutta sen käyttäminen kuntarakenneuudistuksen edistämiseen ja kuntien välisten veroaste-erojen vahvistamiseen ei ole linjassa kansalaisten perustuslailliseen oikeuteen saada palveluita yhteneväisin perustein asuinpaikkakunnasta riippumatta.
Asikkalan kunta esittää, että valtionosuusuudistus toteutetaan suurimmat ylilyönnit poistaen ja pitkällä prosentuaalisesti jaetulla (max. 20 % muutoksesta vuodessa) siirtymäajalla tässä asiakirjassa esitettyjen muutosten kera.

- . 	Ainakin oikean suuntainen, joltain osin yksityiskohtaista hiomista.
- . 	Verorahoitus = verotulot ja valtionosuudet  -> tarkastelu uudistukseen mukaan, jotta
uudistukselle asetut tavoitteet toteutuvat, so Kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen ja palvelujen tuottamisen turvaaminen koko maassa.
Tämä paljastaa mielenkiintoisia tietoja.
- . 	Erittäin tarpeellisena pitäisin linjausta siitä, että esim. OKM:n alaan kuuluvista erillisistä valtionavustuksista (ainakin ns. POP-raha) luovuttaisiin, koska niiden avulla tehdään rinnakkaista ohjausta ja käytännössä estetään tarvittavia opetustoimen rakennemuutoksia.
- . 	Det preliminära förslaget innebär alltför drastiska ändringar i statsandelarna i jämförelse med nuvarande system. Många kommuner med stora minskningar i statsandelarna kommer att få oöverstigliga problem med ekonomin och skillnaderna i skattegraderna mellan mindre och större kommuner ökar ytterligare.
- . 	- Kustannustenjaon vuosittainen tarkistus erittäin hyvä asia
- OKM:n myöntämät Opetus-ja kulttuuritoimen rahoituksessa annetussa laissa ja sekä vapaasta sivistystyöstä annetussa laissa tarkoitetut valtionosuudet tulisi ottaa myös tähän valtionosuusuudistukseen kokonaisuudessaan mukaan
- . 	Valtonosuusjärjestelmää on uudistettava, mutta se on tapahduttava yhteisesti hyväksyttävillä kriteereillä ilman poliittista kähmintää. Juuri nyt näyttää siltä, että tämän uudistuksen tärkein tavoite on ajaa pienet kunnat talousahdinkoon ja kuntaliitokseen!
- . 	Kunnille annettu lausuntoaika on kohtuuttoman lyhyt.
- . 	Syventyminen uudistuksen yksityiskohtiin kesken. Kriteereitä tulee avata.  Uudistus tulee merkitsemään kuntien välisten tuloerojen merkittävää kasvua, se ei liene valtionosuusjärjestelmän tavoite!?  Kunta palaa asiaan varsinaisella lausuntokierroksella.
- . 	Kunnan tarkempi lausunto lähetetään postitse.
- . 	*valtionosuusuudistuksesta kysytään ja odotetaan kommentteja, vaikka suurimman kuluerän eli sosiaali- ja terveyspalvelujen tulevasta rahoituksesta ei ole mitään tietoa. Nämä tiedot tultaneen saamaan vasta vuonna 2015.

*uudistus kiihdyttää raja- ja reuna-alueiden sekä maaseutukuntien autioitumista ja vastaavasti kaupunkikeskusten kasvamista. Uudistus edesauttaa keskittymistä.

- . 	Perusajatus järjestelmän läpinäkyvyydestä on tietysti positiivinen lähtökohta. Iso miinus on selkeästi ikärakenteessa ja erityisesti yli 65-vuotiaiden painotuksen romahtamisessa. Kunnissa, jossa asiointietäisyydet ovat pitkiä ja huoltosuhde korkea, ikärakennepainotusten heikentyminen heikentää valtionosuuksia tuntuvasti. Olisimme toivoneet jonkinlaista löyhempää syrjäseutulisää, jossa Siikaisten kaltaiset kunnat, jossa asiointietäisyydet ovat pitkiä, olisivat tulleet huomioiduksi. 

Nyt kun järjestelmää mainostetaan kannustavaksi, tulisi tuoda selkeästi esille, mitkä asiat, joihin kunta itse pystyy vaikuttamaan, heijastuvat valtionosuuksiin? Sairastavuuteen kannustaminen ei liene tarkoitus. 

Lisäksi harkinnanvaraisten valtionosuuksien tasosta toivottaisiin jonkinlaista linjausta. Hakemukset ovat nyt herkässä. 

Mihin lisäksi katosi ajatus OKM:n poolista maksettavista 2.asteen koulutuksen valtionosuuksien ohjaamisesta kunnille, ei suoraan oppilaitoksille? Sieltä saatavilla 400 miljoonalla eurolla oltaisiin voitu tasoittaa järjestelmää, nyt tuo paisuttaa koulutuskuntayhtymien tasetta.

- . 	Verotuloihin perustuvassa valtionosuuksien tasauksessa omarahoitusosuuden kasvattaminen ei hyvä asia. Heikentää entisestään kuntien taloudellista tilannetta. Valtion ja kuntien sopimuksen mukainen kustannustenjako ei toteudu. Kunnilla ei mahdollisuutta verotuloilla kustantaa niille annettuja tehtäviä. Valtionosuudet eivät kata riittävästi kuntien kustannuksia.
- . 	1. Taustamuistion taulukossa on 12 sairautta ja 11 kerrointa.  Ilmeisesti kuitenkin psykoosit on painavin. Yksinkertaisempaa olisi painottaa sairauksia suoraan Kelan kansantauti-indeksillä. Olen yllättynyt myös työkyvyttömyyden vieläkin merkittävästä painosta sotekriteereissä. Olisiko sitä syytä tarkistaa alaspäin.

2. Lukio- ja muutakin 2. asteen kouluverkkoa suunnitellaan harvennettavan merkittävästi. Selvitysmiehen lopulliseen esitykseen tulee sisältyä selkeä esitys lukioiden ja ammatillisen koulutuksen valtionrahoituksesta.

3. Jos työpaikkaomavaraisuutta käytetään kriteerinä, niin ehdotan, että laskennasta jätetään pois julkisen sektorin työpaikat. Esim. valtio on siirtänyt paljon työpaikkoja maaseudulta keskuskaupunkeihin ja Suomessa pääkaupunkiseudulle. Toisaalta Paras-hankkeessa sotetyöpaikat katosivat yhteistoiminta-alueiden kunnista, hallintomallista riippuen, esim. sairaanhoitopiirin (eli keskuskaupungin) työpaikoiksi, vaikka työ jatkuukin samassa paikassa. Yksityissektorillahan se tulos tehdään. Tämä lisää kannustavutta.

4. Talouspoliittinen ministerivaliokunta on linjannut, että voimalaitosten kiinteistövero tulisi saada verotasauksen piiriin. Tämä on ehdottomasti tehtävä. Yksinkertaista on tehdä tämä palauttamalla kiinteistövero kokonaisuudessaan takaisin verotasauksen piiriin. Kiinteistöveron poistaminen verotasauksesta tuli pari vuotta sitten aivan "puun takaa".

- . 	Sairastavuuden kriteereiksi on otettu ns. kansansairauksia, joka on lähtökohtaisesti oikea lähestymistapa. Kuitenkin esimerkiksi psykiatrisista sairauksista on otettu mukaan vain psykoosit. Ja onko Grohnin tauti sellainen kansantauti, joka tulee ottaa tässä erityisesti huomioon? 

Harjavallan kaupunki katsoo, että kuntakohtaisten laskelmien perusteita tulee tulevaisuudessa avata enemmän. Koelaskelmista ei yksittäinen kunta pysty tarkistamaan tietojensa oikeellisuutta, kun kuntakohtaisia laskentaperusteita ei ole esitetty.

- . 	- työttömyyden painoarvon nostamista esim. kaksinkertaiseksi tulisi harkita
- . 	Ongelmallista on, että uudistus tehdään samanaikaisesti, kun valtio leikkaa muutoinkin voimakkaasti valtionapuja.
Erittäin ongelmasti on myös, että normaaleista valtionavustuksista siirretään 700 miljoonaa euroa verotulojen tasaukseen ja järjestelmässä on erittäin suuri 20 % omarahoitus. Omarahoitusosuus tulisi alentaa 10 prosenttiin. Laaja-alaisessa kunnassa, jossa on paljon ikääntyneitä henkilöitä, ikärakenteen painoarvon vähentäminen ikääntyneimmiltä ryhmiltä tuo ongelmia, koska palveluiden tarjoaminen kotiin on varsin kallista. Sairastavuuden painoarvoa tulisi vielä korottaa.
- . 	Pedersöre kommun har inget att invända mot en minskning av antalet kriterier för beräkning av statsandelar och en uppdatering av dessa. För Pedersöre kommuns del innebär det nu aktuella förslaget inga större förändringar i den totala tilldel¬ningen. Vad gäller de viktigaste huvudprinciperna önskar Pedersöre framföra föl¬jande:

Utjämning av statsandelarna på basis av skatteinkomsterna

En av reformens målsättningar är att flytta tyngdpunkten från kostnadsutjämning till inkomstutjämning. Denna målsättning, som i sig är motiverad, förverkligas inte så länge inte utjämningen omfattar alla skatteslag. Fastighetsskatten bör där återinföras i systemet för skatteutjämning. 

Kalkylerade kostnader

Vikten eller betoningen på sjuklighetskoefficienten bör ytterligare minskas. Det nu föreliggande förslaget innebär att de kommuner som tidigare satsat mycket på förebyggande vård försätts i ett sämre läge genom reformen. Samtidigt kan förslaget förorsaka att kommunerna i fortsättningen minskar på åtgärder för före¬byggande vård. Istället borde systemet stimulera till ökade satsningar på förebyggande vårdåtgärder och friskvård.

Tilläggsdelar

Tilläggsdelen för självförsörjningsgrad av arbetsplatser bör uppdateras årligen och bör dessutom justeras så att självförsörjningsgraden inte påverkas av inter¬kommunala gemensamma funktioner så som yrkesutbildningsfunktioner samt sjuk- och hälsovård. Kriteriet i sig är inte sporrande för kommunala insatser för etablerandet av arbetsplatser. Eftersom arbetskraftsbrist är ett redan existerande reellt problem på många håll i landet, bör det också införas en särskild tilläggsdel för självförsörjningsgrad av arbetskraft med en motsvarande summa i systemet som för arbetsplatskriteriet. Genom att införa ett kriterium som självförsörjnings¬graden för arbetskraft görs systemet mera motiverande för kommunerna att skapa sådana förhållanden som gör att nativiteten i landet kan upprätthållas. 

- . 	Uudistus ja kriteerien selkeyttäminen ovat lähtökohtaisesti hyvä asia.
Verotulojen tasauksen liittyvät muutokset, kuten tasausrajan ja tasauslisän korottaminen ovat perusteltuja. Talouspoliittisen ministerivaliokunnan linjauksessa 30.10.2013 on todettu, että ”voimalaitoksista yhteis-kunnalle aiheutuvat vaikutukset koskevat laajempaa kuntajoukkoa kuin pelkästään voimalaitoksen sijaintikuntaa. Sen vuoksi ei ole perusteltua, että pelkästään voimalaitoksen sijaintikunta hyötyy laitoksesta korkeina kiinteistöverotuloina”. Uudistuksessa linjausta ei kuitenkaan ole huomioitu. Erityisesti tulojen kohdentamista sijaintikunnasta nimenomaan voimalaitosten vaikutusalueella oleviin muihin kuntiin pitää selvittää.
Laskentakriteerien lukumäärä on hyvä, mutta painotukset ovat osittain vääriä. Koulutustaustan huomioiminen kriteerinä on hyvä asia. Sairastavuuden korostaminen ja ikärakenteen merkityksen vähentäminen tekevät esitetystä järjestelmästä epäoikeudenmukaisen ja kuntia eriarvoista-van. Käytännössä ehdotettu järjestelmä rankaisee niitä kuntia, jotka ovat panostaneet ennaltaehkäisevään työhön ja joiden perusterveydenhuolto on kunnossa. Valtionosuuksia pitää kohdentaa kunnista riippumattomis-ta olosuhdetekijöistä johtuviin kustannuksiin. Sen vuoksi ikärakenteen merkitys valtionosuuksiin tulee säilyttää edelleen merkittävänä.
Työpaikkaomavaraisuuden painoarvo on kohtuuttoman suuri. Työpaikkojen menetyksistä aiheutuvat kustannukset kohdistuvat myös niihin kuntiin, joiden asukkaat käyvät toisessa kunnassa töissä. Pendelöijät myös usein asioivat työpaikkakunnassaan, joten he vievät ko. kunnalle verotuloja omasta kunnastaan käyttämiensä palveluiden muodossa.
Muut valtionosuuksiin tehtävät lisäykset/vähennykset ja siirtymätasaukset tulee säilyttää nykyisen tasoisina, mutta niitä voidaan yhdistää.
- . 	Skillnaderna i skattegraderna mellan kommunerna kommer att ytterligare öka och man  bör garantera ett system som är rättvist för kommunerna eftersom kostnaderna för serviceproduktionen kan variera mellan olika kommuner och olika delar av landet.
- . 	Lausunnolla olevasta valtionosuusuudistusesityksestä ei käy ilmi laskennan perusteet. Tämä on vaikeuttanut lausunnon antamista. Kiinteistövero tulisi palauttaa kokonaisuudessaan verontasaukseen.
- . 	Malli tuo kaivattua selkeyttä vanhentuneeseen järjestelmään. Lasten ja nuorten painoarvon kasvattaminen verrattuna nykyjärjestelmään vastaa kustannus- ja tehtäväkentänkehitystä.  Tärkeätä on kuitenkin, että kunnat, joissa lasten ja nuorten hyvinvointiin on panostettu esimerkiksi ennaltaehkäisevän perhetyöhön muodossa, eivät menetä valtionosuuksia ao. ikäluokan terveydenhuollon- ja sosiaalihuollon kertoimia laskettaessa. Ennaltaehkäisevän työn ja tuen kannustavuuteen tulee kiinnittää huomiota. Kannustavien elementtien suhteen esitämme harkittavaksi jopa valtionosuuden lisäystä ns.”bonusta” hyvin hoidetusta koulutuksesta (ei pudokkaita, osin huomioitukin OKM tuloksellisuusrahoituksessa), perhetyöstä (ei huostaanottoja tai muita laitoshoitoja) ja hyvin hoidetusta vanhuksista.

Kannustavuuden lisäys on kannatettavaa (verotulojen kasvun, työpaikkaomavaraisuuden ja painopisteen siirron kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen). Työpaikkaomavaraisuudessa tulisi kuitenkin huomioida alueen suuret kuntien ja valtion yhteiset työllistäjät, kuten sairaanhoitopiirit ja maakuntien liitot, aluehallintovirastot ja ELY-keskukset, yliopistot yms. niin, että niiden työpaikat huomioitaisiin osakaskuntien työpaikkaomavaraisuudessa eli työpaikat jakautuisivat kaikkien osakaskuntien kesken esimerkiksi kuntien väkiluvun suhteessa. 

Valtionosuusjärjestelmän selkeyden ja hallittavuuden vuoksi siirretään valtionavustukset oppilaitosten ja kirjastojen perustamiskustannuksiin kuntien peruspalvelujen valtionosuuksiin. Esitämme harkittavaksi, kannattaako perustamishankkeiden avustukset säilyttää erillisinä. Erillinen määräraha sitouttaa päättäjiä ja tuo tiettyä ennakoitavuutta valmistelu- ja päätöksentekoprosessiin. Erityisesti tulee muistaa alati lisääntyvät sisäilmaongelmien aiheuttamat peruskorjaus- ja uudisrakentamistarpeet. 

Pidämme tärkeänä kustannustenjaon tarkistusta nyt esitetyn mukaisesti, eli vuosittain. Tarkistus tulee toteuttaa siten, että jakoperusteet vastaavat todellista kustannuskehitystä ja mahdollista normien tai palvelutarpeen muutosta. Mikäli tehtävät muuttuvat, valtionosuuskin muuttuu. Valtionosuus on osoitettava palvelutarpeen mukaan ja järjestelmä on pidettävä erillään (alue)poliittisista jakoperusteista. 

- . 	Valtionosuusjärjestelmän tavoitteena on kuntien vastuulla olevien julkisten palvelujen saatavuuden varmistaminen tasaisesti koko maassa. Tämä toteutetaan tasaamalla pal-velujen järjestämisen kustannuseroja sekä kuntien välisiä tulopohjaeroja.
Kustannuserojen tasauksen laskentaperusteena ovat asukasmäärän ja ikärakenteen li-säksi erilaiset olosuhdetekijät. Toisena valtionosuusjärjestelmän kiinteänä osana kuntien tulopohjaa tasataan kunnan verotulojen perusteella. 
Verotulojen tasauksen idea on se, että kunnan, jonka veropohja on selvästi alle maan keskimääräisen tason, tulopohjaa täydennetään 91,8 prosenttiin maan keskimääräisistä verotuloista.
Uudistusesitys muuttaisi merkittävästi verotulojen tasausjärjestelmää. Tasausraja nousisi 100 %:iin, mutta tasauslisäksi ehdotetaan 80 % nykyisen 100 % sijaan. Suurimmalla osalla kunnista näyttäisi verotuloihin perustuva tasaus nousevan.  Uudistusesityksessä kunnille tulee käytännössä 20 prosentin verotulojen omavastuu. Laskennallisista valtion-osuuksista siirretään n. 8 % tulojen tasaukseen yht. 700 milj. euroa. Vaikka tasaus nou-see, niin kaikilta kunnilta valtionosuutta vähennetään toista kautta 131 euroa/asukas. Muutokset merkitsevät matalan verotulotason kuntien rahoituspohjan heikkenemistä en-tisestään, koska kustannus- ja olosuhdetekijöistä siirretään tasaukseen rahoitusta.  Kun-tien elinkeinorakenteella ja palveluvarustuksella on verotulopohjassa suuri merkitys. Ta-sauksen idea on myös kompensoida keskusten ulkopuolella olevista kunnista yhteisiin palvelukeskuksiin ja teollisuuspaikkakunnille valuvia verotuloja. Esitetyssä mallissa kui-tenkin yksistään kymmenen suurta kaupunkia (Espoo, Helsinki, Vantaa, Jyväskylä, Kuo-pio, Lahti, Oulu, Pori, Tampere, Turku) saavat yhteensä noin 260 Miljoonaa euroa lisää verotuloihin perustuvaa tasausta. Koska monet edellä mainituista ovat n. kaupunkikes-kuksia, joiden ympärille kaavaillaan lainsäädännöllisellä pakollakin liitettäväksi ympäröi-viä kehyskuntia, herää kysymys, onko valtionosuusrahoituksen suuntaamisella tarkoitus ohjata kuntaliitoksiin. Tämä ei ole Uuraisten kunnan mielestä valtionosuusjärjestelmän tarkoitus ja tavoite.
Verotulojen tasauksen tulee olla ensisijaisesti edellä kuvatun valtionosuusjärjestelmän perusteiden mukainen; mahdollistaa kuntien palvelutuotannon rahoituksen koko maassa. Perusteiden takuumies on perustuslain mukaan viime kädessä Suomen valtio. Tällä ensisijaisella perusteella verotuloihin perustuvan valtionosuuksien tasauksen täytyy olla uudessa valtionosuusjärjestelmässä esitystä oikeudenmukaisempi. Uuraisten kunta esit-tää, että tasausrajan ollessa 100 % tasauslisä olisi vähintään 85 % tasausrajan ja kunnan verotulon välisestä erotuksesta sekä tasausvähennys 35 % tasausrajan ylittävästä osasta lisättynä ylityksen luonn. logaritmilla %-osuudeksi muutettuna.
Valtionosuusjärjestelmän perustana tulee säilyttää laskennalliset tekijät. Eri tekijöiden painotus tulee uudistaa todellisia kustannuksia nykyistä paremmin vastaavaksi.  Tässä mielessä uudistusesitys selkeyttää ja uudistaa järjestelmää. Vanhusten (erityisesti 75-84 v. ja yli 84 v.) paino pienenee ja nuorten (6-15 v.) kasvaa verrattuna nykyjärjestelmään. Erilaisia ikäsidonnaisia kustannuksia on pyritty huomioimaan nykyjärjestelmää paremmin ja 16-18 -vuotiaat muodostavat uuden ikäryhmän, jolla on pyritty huomioimaan mm. lastensuojelun kustannuksia (sairastavuus). Uudistusta tulee kunnan mielestä täy-dentää niin, että keskimääräistä nopeammin väestöään kasvattavien kuntien pal-velutarpeiden turvaamiseksi tulee laskentaperusteisiin ottaa erityistekijä.  
Sairastavuuden painoarvo nousisi noin 2,5 –kertaiseksi nykyjärjestelmään verrattuna.  Uudessa järjestelmässä huomioitaisiin iän ja 18-55 –vuotiaiden työkyvyttömyyden lisäksi 12 KELA:n erityiskorvattavaa kansantautia. On kuitenkin huomioitava, että kuntatason tiedot sairastavuudesta ovat rajalliset, esim. tietoa ikääntyneiden toimintakyvystä ikä-ryhmittäin ei ole. Miten ja miksi sairastavuuden arvioinnissa on päädytty valitse-maan kyseiset sairaudet ja painottamaan juuri kyseisiä sairauksia juuri näillä kertoimilla? Miten hyvin näiden sairauksien esiintyvyys korreloi niistä kunnille aiheutuvia kustannuk-sia? Kun kerran esityksessä poiketaan THL:n tekemistä arvioista, millä tavalla poiketaan ja miksi? Millaisia vaikutuksia erilaiset laskentamallit olisivat tuottaneet? THL:n aineistosta käy ilmi, että VM on tehnyt päätökset mukaan otettavista tekijöistä. 
Lisäksi sairastavuuden voimakas painoarvon kasvattaminen ei pidä sisällään samanlaista ”kannustavuuden” elementtiä, jolla perustellaan tasauksen muutosta. Kannustaako tämänkaltainen järjestelmä kuntouttavaan, ennaltaehkäisevään toimintaan riittävällä ta-valla? Hallituksen rakennepaketin toimenpiteissä vaaditaan vähennettäväksi vanhusten laitoshoitoa merkittävästi.

Työpaikkaomavaraisuuskriteerin osalta ei ole tarkasteltu sitä, kuinka paljon tällä hetkellä kunnat hyötyvät työpaikkojen sijoittumisesta eri järjestelmien (mm. yhteisövero) kautta. Ei ole esitetty laskelmia myöskään siitä, kuinka paljon edellä mainitulla tavalla keskus-kunnat hyötyvät jo nyt yhteisten toimintojen sijoittamisesta niihin. Lisäksi Uuraisten kun-nan mielestä on huomioitava se, että suuren osuuden työpaikkaomavaraisuudesta selit-tyy ylikunnallisten ja valtakunnallisten toimintojen sijoittuminen keskuskuntiin.

- . 	Mikäli tasauslisäprosenttia ei nosteta merkittävästi ehdotetusta 80:stä, ei uudistukselle alunpitäen asetettu tavoite valtionosuusjärjestelmän painopisteen siirtämisestä menojen tasauksesta tulojen tasauksen suuntaan toteudu, vaan muutos on monien kuntien kohdalla juuri päinvastainen.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistamisella pyritään vaikuttamaan kuntarakenteen muutokseen nykyisen hallituksen linjausten mukaisesti eli se on tarkoitushakuinen uudistus. Se ei missään tapauksessa ole kustannusneutraali tai puolueeton uudistus. Harvaan asutun ja syrjäisen maaseudun erityiset rahoitustarpeet on huomioitava paremmin uudistuksessa. Kuntalaisten yhdenvertaiset palvelut on turvattava.
- . 	Vaikka Hankasalmen kunta on esittänyt tiettyjä seikkoja vielä tarkasteltavaksi, niin olennaista on se, että uudistuksen pääsuuntaviivoista pidetään kiinni.Hienoa on se, että kunnat pääsevät lausumaan selvitysmiehelle, ennen tämän varsinaista esitystä ja olemaan mukana jo siis valmisteluvaiheessa. Tämä erikoisuus on osin kunnissa jäänyt huomaamatta.
- . 	Esitetty uudistus ei riittävästi toteuta valtionosuusjärjestelmän perustarkoitusta. Peruspalvelujen järjestäminen kohtuullisella verorahoituksella koko maassa sekä olosuhteista johtuvien erojen tasaaminen hämärtyy mallissa ja painostusta lisätään pääsääntöisesti keskuskuntien ja -alueiden hyväksi maaseudun pienten kuntien ollessa pääsääntöisesti menettäjiä.
- . 	Uudistuksessa on otettu perustellusti lähtökohdaksi menojen tasaus. Silti varsinkin sairastavuuskriteerissä olisi toisena lähtökohtana voinut olla myös kannustavuus eli asukkaiden terveyden ja hyvinvoinnin parantamisen kautta saatava hyöty.
- . 	Verotulotasauksen perusajatus on kuntien välisten verotulojen tasaaminen, jolloin kiinteistövero kokonaisuudessaan tulisi palauttaa laskelmaan.

Asukastiheys on liian suurella painoarvolla laskelmassa (kerroin tulisi rajoittaa kolmeen maksimissaan).

Vieraskielisyyden osuus on painoarvoltaan liian suuri (kaksikielisyys on jo laskelmassa ja on ok!).

Työpaikkaomavaraisuuden osuus valtionosuuden lisääjänä palkitaan tavallaan kahteen kertaan (päällekkäisyyttä, koska toisaalta työpaikat tuovat lisää yhteisöverotuloja).

Työpaikkaomavaraisuus laskelmissa tulee olla tilasstoituna oikein ja vuosittain, mikäli työpaikkaomavaraisuus otetaan laskelmiin mukaan.
- . 	Verotulon tasausrajaa tulisi korottaa, ikärakennekriteerin vanhusväestön osuutta tulisi painottaa, sairastavuuskriteerin sairastavuuden määrittelyn tulisi olla monipuolisempi. Kuntien ennaltaehkäisevä ja kuntouttava toiminta (sote) tulisi myös huomioida. Järjestelmämuutos johtaa Kuhmoisten kunnan kannalta epäoikeudenmukaiseen lopputulokseen.
- . 	Selvitysmiehen ehdottama valtionosuusjärjestelmän uudistusmalli merkitsisi Kinnulan kunnalla yhteensä n. 950.000 euron leikkausta nykyiseen valtionosuuksien määrään ehdotetun siirtymäkauden aikana. Kyseinen leikkaus on valtakunnan kolmanneksi korkein (-524 euroa/as.) asukasta kohden. Leikkaus on noin -6,8 % Kinnulan kunnan yhteenlasketuista tuloista.
Ehdotuksen kommentoimiseen annettu naurettavan lyhyt määräaika, joulun ja uudenvuoden sekä loppiaisen pyhät huomioiden, suorastaan huokuu kunnioituksen puutetta kunnallista itsehallintoa ja riittävää viranomaisvalmistelua kohtaan.
Kaiken kaikkiaan selvitysmiehen tekemä ehdotus valtionosuusjärjestelmän uudistamiseksi on keskeisiltä osiltaan perustelematon, eriarvoistava ja valtion kuntien lakisääteisiin tehtäviin kohdistuvan rahoitusvelvoitetta vähättelevä, ellei jopa sen unohtava. Tehty ehdotus on ilmeisen selvästi kaikkea muuta kuin ”kuntaliitosneutraali”.

Kinnulan kunta muistuttaa Valtionvarainministeriötä kunnioittavasti, että Suomi on ratifioinut osaksi oikeusjärjestystään Euroopan paikallisen itsehallinnon peruskirjan, jonka 9 artiklan 2. kohdan mukaan ”paikallisviranomaisten taloudellisten voimavarojen tulee olla riittävät suhteessa niihin velvoitteisiin, jotka niille on annettu perustuslaissa ja muussa laissa”.
Saman (9) artiklan 5. kohdan mukaan ”Taloudellisesti heikompien paikallisviranomaisten suojelu edellyttää sellaisten taloudellisten tasoitusmenetelmien tai vastaavien toimien käyttöönottoa, joiden tarkoituksena on mahdollisten rahoituslähteiden ja kustannusten epätasaisen jakautumisen vaikutusten korjaaminen. Nämä menetelmät ja toimet eivät saa kaventaa paikallisviranomaisten harkintavaltaa, jota ne käyttävät toimivaltansa rajoissa”.

Rahoitusperiaate on vakiintuneesti hyväksytty ja määritelty suojaavan kuntia niin perustuslakivaliokunnan kuin myös hallintovaliokunnan lausuntokäytännössä. Rahoitusperiaate on osa kunnallisen itsehallinnon keskeistä sisältöä, jota suojaa perustuslaki. 

- . 	1) valtionosuuden tarkoituksena on tukea kuntien peruspalvelutuotantoa tasaamalla kuntien olosuhde-eroja. Uudistus voi pohjautua vain tämän periaatteen tarkoitusten edistämiseen. Tähän liittyen ei kriteerien määrä ole ratkaiseva (kysymys 4). Kysymykseen 5  ei voi ottaa kantaa ilman, että kunnille avataan tarkemmin määräytymisperusteita esim. THL on arvioinut menoperusteisesti, että ikärakenteen painotuksen tulisi olla suurempi. Ikärakenne on myös ns. olosuhdetekijä, mikä aiheuttaa kunnalle merkittäviä kustannuksia ikäjanan loppupäässä (erikoissh.menot). Epäselväksi jää, kuinka paljon sairastavuuskerron kykenee tasaamaan oikeudenmukaisesti kunnalle ikärakenteesta aiheutuvia rahoituspaineita.

2) valtionosuusuudistuksessa tulisi ottaa kantaa myös perustuslakivaliokunnan esille nostamaan kysymykseen, mikä on riittävä rahoitus ? 

3) Vuosittainen kustannustenjaon tarkistus parantaa tilannetta, samoin kustannusarvioiden parantaminen. 

 4)Työpaikkaomavaraisuuden suhde muihin yritysten sijaintikunnille tuleviin tuloihin sekä vaikutus seudulliseen yhteistyöhön jäänyt selvittämättä. Työpaikkaomavaraisuus on päällekkäinen kriteeri, koska sijaintikunta saa saman kriteerin pohjalta hyötyä myös yhteisöveron jako-osuuden kautta. 	

- . 	Työmarkkinatukikompensaatiota voitanee perustella vuoden 2015 työmarkkinatukiuudistuksella, mutta vanhan valtionosuusjärjestelmän korjaustekijää ei voitane perustella pitävästi.
- . 	Laskennallisissa perusteissa voisi alle 18-vuotiaiden painoarvoa nostaa vieläkin rohkeammin. Lisäksi työpaikkaomavaraisuuden palkitsemisessa tulisi huomioida myös muut yrityksistä kunnille tulevat tulot, jotta työpaikkaomavaraisuus ei tuo uuteen järjestelmään epäoikeudenmukaisuutta ja aja kuntia epäterveeseen kilpailuun.
- . 	Hausjärven kunta toteaa, että pääsääntöisesti uusi valtionosuusjärjestelmä on nykyistä järjestelmää oikeudenmukaisempi ja jakoperusteet perustellummat.

Vaikka sairastavuuskriteeri tasaakin kuntien kannalta olennaisia kustannuksia, on kriteerin kannustinvaikutus ongelmallinen - siitä huolimatta, että kunta maksaa sairastavuuden lisääntymisen aiheuttamista lisäkustannuksista suurimman osan omalla rahoituksellaan. Hausjärven kunta toteaakin, että järjestelmän osaksi tulee harkita vaikkapa vain pientäkin erillistä lisärahoitusosaa tapauksessa, jossa kunnan sairastavuus pienenee. Terveyden edistäminen ja sairauksien ennaltaehkäisy on koko julkisen talouden kestävyyden kannalta tärkeää: jos kunta tekee vaikuttavaa työtä terveyden edistämisessä, on oikeudenmukaista, että kunta saa osuuden koko kansantaloudelle kertyvästä hyödystä. 

Alustava ehdotus on aiempaa järjestelmää nähden paremmin kuntaliitosneutraali. Tämä on hyvä asia. On tärkeää, että kun valtio kannustaa suurempien kuntien muodostamiseen, kuntaliitokset eivät johda rahoituksen vähenemiseen.

Saatujen laskelmien perusteella on mahdotonta arvioida, kuinka paljon uuden järjestelmän mukainen valtionosuusrahoitus vaihtelee vuosittain. Suuremmat vuosikohtaiset vaihtelut valtionosuusrahoituksessa vaikeuttavat pitkäjänteistä talouden suunnittelua.

Kunnan talouden suunnittelun ja tasapainottamista parantaisi edelleen se, että OKM:n myöntämien valtionosuuksien ja -avustusten perusteet uudistettaisiin. Osa tästä rahoituksesta - erityisesti perusopetusryhmien pienentämiseen myönnettävä valtionosuus - aiheuttaa epätasa-arvoisia tilanteita kunnan henkilöstön ja eri toimintojen kesken.

Lisäksi Hausjärven kunta toteaa, että kun valtionavustus oppilaitosten perustamiskustannuksiin siirretään kuntien peruspalvelujen valtionosuuksiin, tämä rahoitus ei enää kohdennu tarpeen mukaan. 

Kunta myös jakaa Kuntaliiton esiin nostaman huolen siitä, että hallituksen ministerivaliokunta on päättänyt rahoittaa ammattikorkeakoulujen kuntarahoituksen poiston valtiolle aiheuttamat kustannukset leikkaamalla esi- ja perusopetuksen sekä sosiaalipalvelujen rahoitusta yhteensä noin 180 miljoonalla eurolla. Linjaus on kaikkien jo tehtyjen valtionosuusleikkauksien jälkeen kohtuuton. Rahat tulisi ottaa kokonaan lukioiden ja ammattikoulujen rahoituksesta ja samalla nostaa kuntien rahoitusosuutta vastaavasti, jolloin näiden oppilaitosten asema ei huononisi, mutta peruspalvelujen valtionosuusprosentin lisäalennus vältettäisiin.

- . 	Toholammin kunta pitää valtionosuusuudistusta tarpeellisena. Kunnanhallitus haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota uudistuksen seuraaviin kohtiin:

-Valtionosuuksien laskennassa syrjäisyyskriteeri vaikuttaa eriarvoistavan kuntia voimakkaasti. Syrjäisyyskriteerin laskutapa ei huomioi kunnan syrjäisyydestä aiheutuvia todellisia haittoja ja tästä kunnalle aiheutuvaa kustannusten nousua. Esimerkiksi esitetyssä laskennassa Kokkolan kaupunki ei saisi korvausta ollenkaan syrjäisyyskriteerin perusteella, Toholampi saisi 50141 € (14 €/asukas) ja yliopistokaupunki Oulu saisi 4,72 milj. € (25 €/as). Kuitenkin näillä kunnilla on aivan erilaiset lähtökohdat toteuttaa lakisääteiset palvelut. Laskutavassa tulisikin huomioida myös kunnan väestön painotetun keskipisteen etäisyys pääkaupungista, yliopisto- ja maakuntakeskuksesta, lähimmistä merkittävistä kulkuyhteyksistä, kuten valtatie, rautatie, lentokenttä ja satama sekä myös merkittävimmistä julkisista palvelupisteistä, kuten erikoissairaanhoito, AVI, ELY ja poliisi.

-Työpaikkaomavaraisuuden kriteeri koetaan positiivisena ja kannustavana. Kriteerin laskutavassa tulisi kuitenkin ottaa huomioon työpaikkojen todellinen sijaintikunta kuntien kustantamien yhteisten työpaikkojen osalta. Esimerkiksi erikoissairaanhoidon, sosiaali- ja terveydenhuollon, ammatillisten oppilaitosten ja muiden kuntayhtymien työpaikoista merkittävä osa sijaitsee eri kunnassa kuin kyseisen yhtiön kotikunta, joka on tilastokeskuksen laskentapohjana.

-Verotulojen tasauksen tasausrajan nostamista nykyisestä rajasta pidetään positiivisena. Rajaa tulisi kuitenkin nostaa vielä esitettyä ylemmäksi, jotta kaikilla kunnilla olisi todelliset tasapuoliset mahdollisuudet täyttää kaikki lain vaatimat toimet. Nyt esimerkiksi valtion julkisten työpaikkojen tuomat kunnallisverotulot sekä suurten kansallisten ja kansainvälisten yritysten sijaintikunnalleen tuomat yhteisöverotulot kohdentuvat tasausvähennyksestä huolimatta yhä liian voimakkaasti vain sijaintikunnalle.

-Vieraskielisyyden ottaminen aiempaa voimakkaammin huomioon kriteereissä pidetään hyvänä asiana. Vieraskielisyydestä aiheutuvat suuret kustannukset eivät kuitenkaan kertaannu suhteessa kuntaan tulleeseen henkilömäärään. Kriteeriin kaivataan laskennallista kustannusleikkuria.

- . 	Valtimon kunnan osalta laskelmissa esitetyt käyttötulot ovat harhaan johtavia, sillä niihin sisältyvät Melan maatalouslomituksesta kunnalle maksamat korvaukset. Kunta hallinnoi kolmen muunkin kunnan maatalouslomituksen ja saa siten myös näille kunnille kuuluvan korvauksen. Melan korvaus maksetaan kunnalle ns. täyden korvauksen periaatteella eli tuloja vastaavat menot löytyvät käyttömenoista.
Kommenttien antamista on hankaloittanut se, ettei käytettävissä ole ollut riittävästi tietoa eri vaihtoehdoista eikä valittuja kriteereitä ole perusteltu juuri ollenkaan.
Valtionosuusjärjestelmän uudistuksen tulee pohjautua oikeudenmukaisuuteen. Kun maan hallituksenkin tavoitteena on koko maan asuttuna pitäminen, tulee kunnille taata taloudellisesti realistiset mahdollisuudet palvelujen tuottamiseen. 
Vaikka selvitysmiehen suulla on ääneen lausuttu se, että valtionosuusjärjestelmän uudistaminen ei kytkeydy kuntaliitosten vauhdittamiseen, ei siltä ajatukselta voi välttyä valtionosuuksia menettävien kuntien joukkoa katsellessa. 

- . 	Valtionosuusmuutoksissa on syytä muistaa, että kuntien rahoitusperiaate nauttii perustuslain suojaa. ”Valtionosuudet ovat kansalaisten palveluihin tarkoitettua rahaa, eivät poliittinen peliväline kuntaliitoksien ajamiseksi.”

Valtio vastaa siitä, että kunnilla on rahat kansalaisten peruspalveluihin.

Hallitus on puhunut vahvojen peruskuntien puolesta, mutta näyttää siltä, että uudistus tuottaa laajoille alueille heikkoja peruskuntia, joilta puuttuu rahaa.

Suomen perustuslain 2 luvun 6§ mukaan, ihmiset ovat yhdenvertaisia lain edessä. Esitys on vastuuton ja vaarantaa kansalaisten yhdenvertaisten perusoikeuksien toteutumisen maan eri osissa. Näyttää siltä, että nyt ollaan luopumassa koko maan tasapuolisesta asuttamisesta ja tasapuolisista palveluista ja kaikkien asukkaiden tarpeista huolehtimisesta, vähentämällä kuntien peruspalveluiden tuottamiseen varattuja varoja.

Kuntalaisten perusoikeuksien kannalta esitetty malli vaarantaa subjektiivisten perusoikeuksien toteutumisen (tss oikeudet) laajoilla maaseutualueilla joissa yhdyskuntarakenne on hajanainen. Uudistus johtaa siihen, että sillä halutaan jouduttaa pienten kuntien kuntaliitoksia vahvistamalla samalla keskuskaupunkien asemaa. Uudistuksen seuraus näyttää olevan, että laajoilla maaseutualueilla kansalaisten peruspalveluita on mahdoton järjestää riippumatta kuntaliitosratkaisuista.

Kun menojen tasauksesta siirrytään tulojen tasaukseen näyttää, että valtionosuuksia siirretään ennestään hyvin menestyville, korkean verotettavan tulon omaaville kunnille ja pienet heikommin menestyvät kunnat kärsivät entisestään.

Kun kuntarakenne- ja sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämislaki näyttävät törmäävän perustuslaillisiin ongelmiin, käytetään valtionosuusjärjestelmän uudistamista välillisenä keinona toteuttaa muutoksia kuntarakenteessa. Valtionosuuksista kun voidaan päättää ilman perustuslaillista tarkastelua, eduskunnan enemmistöpäätöksellä. 

Tarkoitussidonnaisuuden periaate on yksi hallinnon oikeusperiaatteista. Se sisältää yleisen velvollisuuden käyttää toimivaltaa vain siihen tarkoitukseen, johon se on lain mukaan määritelty tai tarkoitettu käytettäväksi. Viranomainen ei saa ryhtyä edistämään muita tarkoitusperiä kuin niitä, jotka kuuluvat sen tehtäväpiiriin ja sisältyvät tapaukseen sovellettavan lain tavoitteisiin.

Jos viranomainen toimii vastoin tarkoitussidonnaisuuden periaatetta, kyse on harkintavallan väärinkäytöstä. 

Uudistuksella siirretään köyhiltä alueilta valtion budjettirahaa Suomen ylivoimaisesti rikkaimmille kunnille. Suurimmat menetykset osuvat maaseutukuntiin sekä harvaan asuttuihin että saaristokuntiin.

- . 	Kannustavuus koko järjestelmän muutoksessa on hyvä asia. Edelleen mukana on epäselvyyttä ja perustelemattomia osia.
Koko rahoituksen osalta tärkeintä olisi, että valtion ja kuntien sovittu kustannustenjako toimisi. Nykyisellään ja jatkossakaan verorahoitus ei riitä turvaamaan peruspalveluja.
- . 	Uudessa järjestelmässä sairastavuuden painoarvo on noussut huomattavasti samalla kuin ikärakenteen osuus on vähentynyt. Sairastavuuden määrittelyssä on käytetty yksilöaineistoa, jonka pohjana ovat erityiskorvattavat yleiset kansantaudit. Tässä mallissa jää huomiotta ennaltaehkäisevä työ, johon terveydenhuollossa kuluu 20-25% henkilöstöresursseista. Vaarana on, että jatkossa ennaltaehkäisevän työn osuus uudistuksen myötä vähenee kunnissa.
Uusi valtionosuusjärjestelmä ei myöskään huomio riittävästi kuntien välisiä eroja terveyspalvelujen tuotannossa. Sellainen kunta, jonka väestö käyttää runsaasti yksityisen terveydenhuollon palveluita (tai työterveyshuoltoa) on selkeä hyötyjä verrattuna kuntaan, jossa on niukasti yksityisiä terveyspalveluita saatavilla. Kumpikin kunta saa saman verran sairastavuuteen perustuvaa valtionosuutta, vaikka jälkimmäisen kunnan kustannukset ovat todennäköisesti selkeästi korkeammat.

Myös työttömyydestä aiheutuvat kustannukset tulisi huomioida työttömyyden suuremmalla painokertoimella. Sairastavuus korreloi tutkimusten mukaan myös työttömyyden kanssa, joten sairastavuuden painoarvoa voisi laskea ja työttömyyden vastaavasti nostaa.
Kaksikielisyyden painoarvoa voisi mielestäni laskea, jos se ei perustu tutkittuun tietoon kustannuksista.
- . 	Kysymys 
Miten uudistuksessa on perusteltavissa, että ikäluokan 13-15 vuotiaat valtionosuus on lähes samalla tasolla kuin +85-vuotiaiden (ero 3541 euroa). Peruskoulun yläluokkien kustannukset vs. usein hoidettavuudeltaan haastavien vanhusten kustannukset ovat erimaailmasta.
- . 	
Uudistukseen tulisi ottaa mukaan myös lukioiden ja ammattikoulujen valtionosuusrahoituksen uudistus.

- . 	Myönteistä on, että selvitysmies on pyrkinyt vuorovaikutteisuuteen ja keskusteluyhteyteen kuntien kanssa valtio-osuusuudistuksen valmistelussa, vaikka asetetut aikataulut eivät sitä liioin mahdollista.

Jos mahdollista, olisi vielä pohdittava kannustavuuselementtien saamista valtionosuusjärjestelmään sairastavuuden vähentämiseksi ja maahanmuuton osalta tehokkaan 
kotouttamisen lisäämiseksi.
- . 	Uudistusta ei tule toteuttaa nyt esitetyssä muodossa, joka merkitsisi sitä, että ne alueet, joilla muutoinkin menee hyvin, tulisivat jatkossa menestymään rahoituksellisesti vielä paremmin maan muun osan taantuessa peruspalvelujen heiketessä. Kansalaisten yhdenvertaisuus ja rahoitusperiaatteen toteutuminen!?
- . 	Kuntien valtionosuusrahoituksen vähentäminen on ristiriidassa kohtuuttomasti kasvaneen tehtäväkuorman kanssa. Tehtäväkuorman purkuun ei ole odotettavissa oleellista helpotusta. Työvoimapolitiikan uudistuksilla työllisyydenhoidon taakkaa ollaan huomattavasti lisäämässä kunnille, ilman vastaavaa resurssien lisäystä.

Pahin epäkohta vos-uudistuksessa on kannustavuuden puute sairastavuuden torjunnassa, kuten edellä totesin.
- . 	Uusien laskentatekijöiden, vieraskielisten painoarvon muuttaminen koko väestöä koskevaksi sekä koulutustaustan huomioiminen ovat palvelujen kustannusten muodostumisen näkökulmasta oikeansuuntaisia muutoksia, mutta ovatko niiden painoarvot valtionosuuksien muodostumiseen oikeat/liian suuret?
Työpaikkaomavaraisuuskriteerin käyttöönotto vaatii tarkempia perusteluja ja laskelmia, miten se suhtautuu esim. yritysten sijaintikuntien jo nyt saamiin tuloihin. Työpaikkaomavaraisuudella ei ole mitään tekemistä väestön palvelutarpeiden ja palvelutuotannon kustannusten muodostumisen kannalta. Keskuspaikkakunnat hyötyvät jo muutenkin valtionhallinnon toimipaikkojen sekä kuntien yhteisten toimintojen ja kuntayhtymien keskittymisestä ao. kuntiin.
Kustannustenjaon tarkistus vuosittain on oikea toimenpide. Erilaisten kompensaatioiden maksatus ( esim. veroperusteisiin tehdyt muutokset yms.) tulisi erottaa valtionosuusjärjestelmästä, mikä lisäisi valtionosuuksien läpinäkyvyyttä.
Valtionosuusuudistus vähentää esitetyssä muodossa keskimääräisesti kuntakooltaan alle 20.000 kuntien valtionosuuksia ja lisää merkittävästi yli 100.000 asukkaan kuntien valtionosuuksia. Näiden ryhmien sisällä on sekä voittajia että häviäjiä. Valtionosuusjärjestelmällä tulee taata kuntien rahoitusmahdollisuuksia mahdollisimman tasapuolisesti koko maassa kuntakoosta riippumatta. Valtionosuusmuutoksella ei saisi olla kuntaliitoksiin pakottavaa vaikutusta.
Ammattikorkeakoulujen kuntarahoituksen poiston rahoitus leikkaamalla esi- ja perusopetuksen ja sosiaalipalvelujen rahoitusta on kohtuuton huomioiden jo tehdyt valtionosuusleikkaukset. Muutos tulisi rahoittaa kokonaan lukioiden ja ammattikoulujen rahoituksesta ja samalla nostaa kuntien omarahoitusosuutta, jolloin peruspalvelujen valtionosuuden lisäalennus vältettäisiin.
Hallinnon ja talouden ministerivaliokunta linjasi jo valtionosuusuudistuksen alkuvaiheessa, että lukioiden ja ammatillisen koulutuksen valtionosuusrahoitus ei sisälly nyt puheena olevaan kokonaisuudistukseen, vaan valmistelu tehdään yksin opetus- ja kulttuuriministeriössä. Oudoksumme menettelyä, koska kuntien rahoituksen toimivuuden kannalta on tärkeää, että siihen pohdintaan liitetään myös OKM:n alaisen toiminnan valtionosuusrahoituksen uudistaminen yhtä lailla.

- . 	Työterveyshuollon ja yksityisen palvelutarjonnan määrä (KELAn maksamat kustannukset) tulisi vielä huomioida myös valtionosuusperusteissa. Tällä tavalla voitaisiin tarkastella valtion ja kuntien kustannuksia kokonaisuudessaan.
Kunnilla tulisi olla tiedossa sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämis- ja rahoittamistavat, ennen kuin ne voivat aidosti ottaa kantaa valtionosuusuudistukseen.
Jos valtakunnallisesti halutaan saada säästöjä valtionosuuksista, tulee valtion karsia palveluita eduskunnan päätöksellä niin, että karsinta koskee kaikkia kansalaisia tasapuolisesti.
Samalla kun keskiasteen rahoitusjärjestelmän uudistus valmistellaan irrallaan peruspalvelujen valtionosuusuudistuksesta, jää korvaamatta myös ko. rahoituksen osalta kuntien rahoitusosuuden määräytymisperuste, eli se jää ilmeisesti €/as -perusteiseksi, eikä muutukaan ikäluokkapohjaiseksi, kuten laajasti on haluttu. Eli ikääntyneet kunnat rahoittavat näin merkittävällä tavalla nuorisovaltaisia kuntia

- . 	Opetustoimen valtionosuusjärjestelmää tulisi myös kehittää.
- . 	Valmistelussa sairastavuuskertoimen painotus laski 2,5:een, sitä tulisi nostaa 3,5-4:n, joka tunnistaisi paremmin sairastavuuden merkityksen kustannuksiin. Myös vanhusväestön ikäkerrointa / vaikutusta tulisi kasvattaa järjestelmässä. Lisäksi järjestelmäuudistus ei tunnista riittävästi keskuskaupunki-kehyskunta -problematiikkaa.
- . 	Valtionosuusjärjestelmän tarkoituksena on huolehtia siitä, että kaikilla kunnilla on mahdollisuus turvata kuntalaisten palvelut tasa-arvoisesti koko maassa asuinkunnasta riippumatta. Nyt esitetty uudistus johtaisi kansalaisten peruspalveluiden vaarantumiseen. Esityksestä on selkeästi nähtävissä valtionosuusjärjestelmän käyttö välineenä luoda vähintään 20 000 asukkaan kuntia.

Järjestelmän valmisteluun tulee ottaa enemmän aikaa. Uudistuksen valmistelun jatkuminen myös vaalien yli voisi olla vain hyvä asia. Ei ole järkevää runtata läpi kiisteltyä esitystä eduskuntaenemmistön turvin. Valtionosuusjärjestelmä täytyy tehdä pitkän aikavälin tarpeita ajatellen laajasti parlamentaarisesti ja yhdessä kuntakentän kanssa valmistellen.
- . 	Uudistuksesta voi yleisesti todeta, että uusi järjestelmä suosii kehittyviä maakuntakeskuksia, joissa väestö ei vähene ja kaikkia ikäluokkia on tasaisesti. Sen sijaan harvaan asuttujen väestöään menettävien reuna-alueiden kuntien, joissa ikärakenteessa korostuu yli 65-vuotiaiden ja sitä vanhempien osuus, menetykset suhteessa nykyjärjestelmään ovat tuleville vuosille merkittävän suuria. Toisin sanoen uudistuksen tavoitteena on selvästikin ollut, että vain hallitusohjelmassa ja rakennelaissa tavoiteltujen ns. vahvojen peruskuntien palvelujen rahoittamisen mahdollisuudet turvataan, mutta pienempien alle 20 000 asukkaan kuntien ja erityisesti harvaan asuttujen pitkien etäisyyksien kuntien olemassa olon edellytyksiä heikennetään nykyisestään.
- . 	Målsättningen att förenkla och förnya statsandelssystemet är bra liksom att granskningen av kostnadsfördelningen mellan stat och kommun skulle ske varje år i stället för vart fjärde år, som det sker enligt nuvarande system. Även att man försöker göra systemet mera sporrande (självförsörjning i fråga om arbetsplatser), samt beaktar andelen invånare med främmande språk som modersmål samt utbildningsbakgrunden är positivt. Trots att förslaget till stora delar kan anses bra finns det en del  frågetecken.

o	Att man i beräkningen av skatteutjämningen tagit med ca 50 % av den fastighetsskatt som kommuner med kraftverk erhåller från dessa, verkar ologiskt då övrig fastighetsskatt ligger utanför skatteutjämningssystemet. 

o	Det förslag till sänkning av enhetspriset vid beräkning av de kalkylerade kostnaderna för 85 år fyllda med 30% kan ifrågasättas trots att man kraftigt ökar sjukfrekvensens inverkan. 

o	Även slopandet av barnskyddskoefficienten kan ifrågasättas eftersom kostnaderna inom denna sektor ökar kraftigt.

o	Hur statsandelssystemet för andra stadiets utbildning skall se ut är ännu oklart och framgår inte av detta förslag.

- . 	Tasausjärjestelmään ei saa ottaa mukaan voimalaitosten korotettua kiinteistöveron osuutta. Erityisesti vesivoimalaitoskunnille kiinteistövero on ainut tulo, jota voimalaitoksen sijoittumisesta kuntaan saadaan. Muutoin jäljellä jää vain vesivoiman säännöstelystä aiheuttamat haitat. Voimalaitosten vaikutukset ulottuvat myös muihin kuin voimalaitoskuntiin, mutta vaikutus on myönteinen esimerkiksi energian, työpaikkojen tai yhteisöveron muodossa. Voimalaitosten korotetulla kiinteistöveron osuudella kompensoidaan säännöstelyn haittoja, eikä se ole kiinteistöveronluoteinen erä vaan ns. vesivoimamaksu. Vuonna 2012 toteutettiin kiinteistöveron poisto tasausjärjestelmästä ja Kajaanin kaupunki oli tuolloin maan kolmanneksi suurin menettäjä. Nyt voimalaitosten palauttaminen tasaukseen aiheuttaa kaupungille lisää menetystä. Yksittäisen erän palauttaminen ei ole perusteltua. Koko kiinteistöveron osuus tulisi palauttaa tasaukseen jos tätä osuutta tasauksesta pitää uudistuksessa tarkastella.
- . 	Kuntien menoja aiheuttavien kriteereiden (sairastuvuus) merkityksen kasvu parantaa valtionosuuksien kohdentumisen oikeudenmukaisuutta.
- . 	-  asukastiheys ja syrjäisyys osin päällekkäisiä kriteereitä, taajama-asteeseen tulisi kiinnittää enemmän huomiota
- verotuloihin perustuvassa valtion osuuksien tasauksessa tulee ottaa huomioon kaikki kiinteistöveroerät
- verorahoitus / as  - erot kasvavat uudistuksen myötä ja poikkeavat liikaa samankaltaisen väestörakenteen omaavissa kunnissa.
- . 	Valtionosuusuudistuksen tavoite yksinkertaistaa ja selkeyttää järjestelmää on oikeansuuntainen. Pelkästään kriteerien vähentäminen ei kuitenkaan takaa järjestelmän toimivuutta eikä uuden järjestelmän selkeyttä eikä kuntien vastuulla olevien julkisten palvelujen rahoitusta koko maassa.

Koelaskelmien mukaan laskentaperusteiden vähentäminen ja painottaminen suunnitellulla tavalla johtaa siihen, että valtionosuusuudistuksen kuntakohtaiset vaikutukset ovat kohtuuttomia.

Ikärakenteen painoarvo tulee säilyttää entisen tasoisena. Vanhusvoittoiset kunnat häviävät valtionosuusuudistuksessa.

Sairastavuuskriteerin soveltaminen on ongelma. Onko sairauksista ja sosiaalipalveluista saatavilla tarpeeksi tietoa vai onko tietosuojalaki esteenä. Kriteerit tulee valita niin, että niiden perustaksi saadaan ajan tasalla olevat kattavat ja aukottomat tiedot.

Ennen uudistuksen etenemistä kunnille tulee toimittaa täydelliset laskelmat joista selviävä kunnittaiset laskentaperusteet ja painoarvot.

Uudistus tulee toteuttaa siten, että samanaikaisesti ei ole muita valtionosuuden leikkauksia.

Vehmaan osalta koelaskelmat osoittavat -438.448 €. Kunnan selviytymismahdollisuudet tämänsuuruisesta tulojen vähennyksestä ovat olemattomat. Mikäli valtionosuutta vähennetään näin rajulla tavalla, niin vastaavasti kunnan menovelvoitteita täytyy vähentää. Uudistuksella tavoiteltu pyrkimys kustannusvastaavuuteen ei tällä rakenteella toteudu. 

- . 	Uudistuksen lähtökohta on hyvä. Tarkoituksena on järjestelmän yksinkertaistuminen ja vanhentuneiden osa-alueiden uudistaminen. Tärkeitä elementtejä ovat lisäksi valtion ja kuntien kustannusten jaon tarkistuksen muuttuminen vuosittaiseksi sekä valtionosuusjärjestelmän muuttuminen entistä kuntaliitosneutraalimaaksi.

Yleisperiaate: asukasluku * hinta * kerroin 
Peruspalveluissa 8 kriteeriä, 3 lisäosaa 
Yksi ikärakenne, tietyt olosuhdeindikaattorit 
-	Kunnat kärsivät vanhusväestön suuresta määrästä. 
-	Ikärakenteen vaikutus valtionosuuksiin tulisi säilyttää merkittävänä
-	miksi uudistuksessa erityisesti yli 85-vuotiaiden asukkaiden painoarvoa pudotetaan merkittävästi valtionosuuksia määriteltäessä mutta samalla lisätään 6–15-vuotiaiden ikäluokkien osuutta huomattavasti.

Valtionosuutta nykyistä enemmän sairastavuuden perusteella 
-	 uusi järjestelmä palkitsee sairastavuutta
-	 tulisi kannustaa ennaltaehkäisevään työhön, nyt esitetty malli ei sitä tee

Uudistusluonnoksessa esitetään 700 miljoonan euron siirtämistä muista kuntien valtionosuuksista verotulojen perusteella tehtävään tasaukseen. 
-	miksi järjestelmään otetaan uutena tekijänä 20 prosentin omarahoitusosuus.

-	Tämän tasausjärjestelmän kokonaismuutoksen käytännön vaikutuksena on, että alhaisen verotulon kunnat menettävät tasauksessa tuloja nykyjärjestelmään verrattuna.

- . 	kohtaan 5. Työttömyyden painoarvo ehdotuksessa on samalla tasolla kuin nykyjärjestelmässä. Rakenteellisen työttömyyden suorat ja välilliset vaikutukset kuntien talouteen (sekä verotuloihin että menoihin) ovat niin suuret, että osuuden kasvattamiseen olisi hyvät perusteet. Lahden kaupunki esittää, että työttömyyden painoarvo järjestelmässä kaksinkertaistetaan (1,9 %:sta 3,8 %:iin). Korottamisesta huolimatta valtionosuus olisi edelleen vain pieni murto-osa työttömyyden kustannuksista kunnalle, joten kunnan intressi työttömyyden vähentämiseen ei tästä kärsisi.

Lisäksi Lahden kaupunki pitää uudistuksen toteuttamista perusteltuna ja kiireellisenä. Kireän julkistalouden tilanteessa on erityisen tärkeää, että valtionosuusjärjestelmä kohtelee kuntia mahdollisimman tasapuolisesti. Siirtymäaika antaa valtionosuuksia menettäville kunnille edellytykset sopeutua muutokseen. Kun nykyisessä julkisen talouden tilanteessa ei valtionosuuksien kokonaismäärää voida käytännössä juurikaan lisätä, on välttämätöntä, että valtio karsii kuntien velvoitteita, purkaa kuntia koskevia normeja ja edesauttaa rakenteellisia uudistuksia, joilla parannetaan kuntien edellytyksiä tasapainottaa talouttaan.
- . 	Ennen keväälle suunniteltua lausuntokierrosta tulisi olla tiedossa KOKONAISUUS ja kokonaisvaikutus.
Lukion ja muut opetustoimen valtionosuudet ja muutokset esiin ennen kevään lausuntokierrosta!
- . 	Valtionosuusjärjestelmän selkeyttäminen, päällekkäisyyksien poistaminen ja läpinäkyvyys ovat hyviä tavoitteita. 
Valtionosuuksien painottuminen alhaista kunnallisveroa kantaviin muutamiin suuriin keskuksiin ei ole aluepoliittisesti oikeudenmukaista. 
Kun verotuloon perustuvasta valtionosuuden tasausjärjestelmästä on poistettu kiinteistöveron osuus, tästä kärsivät harvaan asuttujen alueiden kunnat, joilla ei ole mahdollisuutta korvata menetystä kiinteistöverojen korotuksilla. 
Ehdotetussa valtionosuusuudistuksessa ikärakenteen painoarvon vähentämistä ja sairastavuuskertoimen suurentamista voidaan pitää oikeudenmukaisena niitä kuntia kohtaa, joissa on ikääntynyt ja keskimääräistä enemmän sairastava väestö. Voimassa olevan valtionosuusjärjestelmä ei riittävästi ole huomioinut sairastavuutta, jolloin perustuslaillisiin oikeuksiin kuuluvaa terveydenhuoltoa on ylläpidetty vastaavasti korkeammalla kunnallisveroprosentilla. 
Mikäli sosiaali- ja terveydenhuollon palvelut on jatkossakin rahoitettava suurelta osin kunnallisverotuksen kautta eikä suurempaan rahoitusmalliin päästä, on sosiaali- ja terveydenhuollon menojen merkitystä valtionosuusjärjestelmässä korostettava. 
Vieraskielisten laskenta koko väestöstä on perusteltua, koska tällöin myös työikäiset maahanmuuttajat tulevat valtionosuusperusteena huomioiduiksi. 
Ehdotettu valtionosuusjärjestelmän kuntaliitosneutraalius on myönteinen asia ja poistaa esteitä järkeviltä kuntaliitoksilta. 
Luvattu kuntien ja valtion välinen kustannustenjaon tarkistusten toteutus aiempaa tiheämmin on kuntien kannalta myönteinen muutos.

- . 	Uudistus on hyvä ja tarpeellinen, vaikka muutokset saattavat olla suuria yksittäisten kuntien osalta. Esitetty järjestelmä on läpinäkyvämpi, ymmärrettävämpi ja kannustavampi kuin nykyjärjestelmä.
- . 	Nyt ikärakenteen painoarvon vähentäminen suhteessa sairastavuuteen tekee sen, että pienet maalaiskunnat, jotka haluaisivat hoitaa vanhuksensa arvokkaasti, ja jotka ovat usein melko terveitäkin, häviävät kohtuuttomasti pahoinvoivien kaupunkilähiöiden kustannuksella. Tämä on oikeasti huono kehitys, ja tässä kohtaa ei kyllä ennakoivaa hyvinvointityötä palkita.
- . 	Rautjärven sairastavuuskerroin alenee uuden painotuksen myötä 1,96:ta 1,63:een. Tämän kerroinmuutoksen vaikutus on lähes 1,4 M€ ja laskennallinen kokonaismenetys on n. 175 €/as.

Nykyisessä järjestelmässä sairastavuuskertoimen painotus on työikäisen (15 - 54v.) väestön työkykvyttömyydessä. Uudessa järjestelmässä painotus on koko väestön osalta kansantautien sairastavuudessa. Uudella painotuksella korvataan samalla yli 75 -vuotiaiden ikäluokkien alentunutta ikäryhmäkohtaista valtionosuutta, koska sairastavuus on näissä yleensä korkeaa.

Rautjärven kaltaisissa kunnissa väestörakenteen muutoksen myötä työikäisen väestön määrä on vähentynyt, mutta vastaavassa ikäryhmässä olevien työkyvyttömyyseläkeläisten määrä on kuitenkin pysynyt entisellä tasollaan. Kehitys on voimakkaasti alentanut verotettavien tulojen määrää, mutta ei ole alentanut kuntapalvelujen tuottamisen kustannuksia.

Keskimääräiset kustannukset eivät riittävällä tavalla ota huomioon kuntapalvelujen tuotannon kustannuksia erityisesti muuttotappioalueilla.
- . 	Uudistus on oikeansuuntainen. Vahvuuksia ovat ehdotetun mallin selkeys ja kannustavuus suhteessa nykyjärjestelmään. Sairastavuuskertoimien taustalla olevia kriteereitä olisi syytä vielä hieman avata, jotta järjestelmästä tulee entistä läpinäkyvämäpi. Vaikuttaako esimerkiksi päihde- ja mielenterveyskuntoutujien määrä laskennallisiin kustannuksiin ko. kriteerien kautta. Jatkossa valtion osoittamiin kuntien uusiin tehtäviin ja velvoitteisiin tulee ohjata täysimääräinen rahoitus valtion taholta.
- . 	Laskennallisten kustannusten ero todellisiin kustannuksiin vaihtelee suuresti pelkästään olosuhteiden eron takia.
Omarahoitusosuuden nousun vaikutus liian suuri, koska verotuksella pitää aina myös tasata resursseja. Etäisyyksien (syrjäisyys, harva asutus) kustannusvaikutusta ei ole huomioitu riittävästi.
- . 	Teuvan kunnanhallitus pitää tärkeänä, että valittujen kriteerien valintaperusteita jatkovalmistelussa avataan. Käytettävissä olevilla tiedoilla niiden oikeudenmukaisuutta on vaikea arvioida. Kriteereissä sairastavuuden merkitys korostuu. Sairastavuudella on luonnollisesti vahva yhteys kunnille muodostuviin kustannuksiin. Teuvan kunnanhallitus pyytää kuitenkin harkitsemaan, onko kriteerin vahvalla painotuksella oikea ohjausvaikutus palvelujärjestelmän kehittämiseen. Mielestämme valtionosuusjärjestelmän tulisi tukea ja kannustaa terveyden ja hyvinvoinnin edistämistoimien aktiiviseen kehittämiseen. Työpaikkaomavaraisuuden mukaan otto lisäosiin vaatii lisäperusteluja.
Hallitus on toteuttanut aiemmin kiinteistöveron irrottamisen verotulotasauksesta. Tämä aiheutti isoja tulomenetyksiä maaseutumaisille kunnille. Nyt kun energiantuotanto on uuden energiapolitiikan myötä hajautumassa maaseutumaisiin kuntiin - varsinkin tuulivoimapuistot, myöhemmin biovoimalaitokset ja aurinkovoimalat - hallitus valmistelee kiinteistöveron kytkemistä voimaloiden osalta takaisin verotulotasaukseen. Pidämme tätä suunnitelmaa kohtuuttomana ja epäoikeudenmukaisena. Kuntien tulee saada pitää alueelleen rakennettavien voimaloiden kiinteistöverot täysimääräisesti ilman, että verotulotasaus leikkaa hyödyn.
Valtionosuusuudistus on tarpeellinen ja välttämätön. Valitut kriteerit näyttävät koelaskelmien mukaan leikkaavan erityisesti länsisuomalaisten pienten kuntien valtionosuuksia. Nykyisessä kuntatalouden tilanteessa se johtaa kestämättömiin vaikutuksiin. Näin toteutettuna uudistus ei ole kuntaliitosneutraali, vaan tietyn tyyppisiä kuntia kuntaliitoksiin painostava. Kriteerejä täytyy vielä tarkentaa siten, että pieniä kuntia kurjistava vaikutus voidaan estää. Kuntatalouden kireän tilanteen vuoksi siirtymäaika tulee nostaa 6 – 8 vuoteen.

- . 	Mikäli työpaikkaomavaraisuus säilytetään kriteerinä, pitäisi se tehdä vain yksityissektorin työpaikat huomioiden.
- . 	Reformen i denna form skulle ha oönskade effekter inom vårdarbetet som inte står i linje med de nationella målsättningarna för hur t.ex. åldringsvården och det förebyggande arbetet skall prioriteras.
- . 	Ett stort osäkerhetsmoment är hur skatteutjämningen utfaller de närmaste åren efter att statsandelsreformen har genomförts. Några års beräkningar borde göras för att kommunerna ska kunna göra rätt bedömning av denna reform. 

Tilläggsdelen för självförsörjningsgraden av arbetsplatser bör uppdateras årligen och bör dessutom justeras så att självförsörjningsgraden inte påverkas av interkommunala gemensamma funktioner så som yrkesutbildnings-funktioner, sjuk- och hälsovård. Kriteriet i sig är inte sporrande för kommunala insatser för etablerandet av arbetsplatser. 

- . 	Sairastavuuden uusi mittaustapa korreloi paremmin terveydenhuollon kustannuksiin ja on siltä osin oikeudenmukaisempi kuin nykyinen. 
Ikärakenteen mukaisissa laskennallisissa kustannuksissa vanhusväestön painoarvon lasku on liian jyrkkä. 
Vieraskielisyys ja koulutustaso ovat hyviä uusia mittareita.
Pitkät välimatkat, vesistöisyys ja harva asutus aiheuttavat suoraan merkittäviä kustannuksia peruspalveluiden tuottamisessa. Uusi syrjäisyystekijä ei huomioi tätä riittävästi, kun nykyisen sosiaali- ja terveydenhuollon syrjäisyyskorotus jää kokonaan pois. Saaristo-osakuntien erityisolosuhteita ei huomioida.
Lastensuojelun tarpeen huomattavia alueellisia eroja uudistuksessa ei oteta huomioon ollenkaan, vaan lastensuojelun kustannukset on sisällytetty ikärakenteen mukaisiin kustannuksiin.
Työpaikkaomavaraisuus: elinkeinopolitiikan kustannusten kanssa valtionosuuserällä ei liene tekemistä ja kannustavuuselementtikin on kyseenalainen. Kunnan oman elinkeinopolitiikan mahdollisuudet vaikuttaa työpaikkaomavaraisuuteen ovat rajalliset; esimerkiksi maantieteellä tai valtion harjoittamalla aluepolitiikalla voi olla siihen suurempi vaikutus. Kun työpaikkaomavaraisuudessa mennään yli sadan prosentin, onko kyse silloin hyvin hoidetusta elinkeinopolitiikasta vai siitä, että kunta ei pysty houkuttelemaan asukkaita (kaavoitus-, asuntopolitiikka, heikot peruspalvelut?).

Koelaskelmissa on vertailussa otettu mukaan myös vuoden 2010 järjestelmämuutoksen tasaus samanlaisena kuin nykyisessä järjestelmässä. Tämän erän mukana olemiselle uudistuksen jälkeen ei ole perusteita.

- . 	Ilmajoen kunnanhallitus kannattaa VOS- uudistuksen jatkamista esitetyssä muodossa. Työpaikkaomavaraisuuden perusteella jaettava lisäosa on työpaikkojen lisäämiseen kannustava. Se ei kuitenkaan huomio lainkaan sitä että kunnat ovat keskittäneet. mm. erikoissairaanhoidon keskuskaupunkeihin yhteisillä päätöksillään ja kuntien yhdessä ylläpitämät työpaikat erikoissairaanhoidon lisäksi, lasketaan tässä tapauksessa keskuskaupungin työpaikoiksi ja samalla oikeuttavat lisäosaan. Tältä kohtaa tätä lisäosaa tulee tarkastella uudestaan.
- . 	Selvityshenkilön esitykseen kohdistuu edellä mainittuja ongelmakohtia, mutta yleisesti ottaen esitys on kohtuullisen hyvä. Erityisen tyytyväinen Puumalan kunta on siihen, että saaristoisuuden ja pitkien etäisyyksien aiheuttamat haasteet palvelujen järjestämiselle on edelleen huomioitu valtionosuusjärjestelmässä.
On valitettavasti havaittavissa, että valtionosuusjärjestelmän muutoksessa on useita sellaisia korkean veroprosentin alueita, joissa muutokset nykytilanteeseen ovat selvästi negatiiviset. Kunnallisveroprosentti on kuitenkin varsin hyvä indikaattori mittaamaan kunnan taloudellista tilannetta, vaikka toki taustalla voi olla muitakin kuin olosuhdetekijöitä. Tästä syystä esimerkiksi tasausjärjestelmän hienosäädöllä järjestelmää voitaisiin saada paremmin eri kuntien olosuhteita tasaavaksi.

- . 	Nykyinen valtionosuusjärjestelmä kaipaa joiltain osin tarkennuksia. Uudistus esitetyssä muodossa ei kuitenkaan ole Someron kaupungin näkökulmasta hyväksyttävä, vaan sen perusteellista valmistelua on jatkettava eikä sitä tule tässä yhteydessä kytkeä miltään osin käynnissä oleviin poliittisiin, erityisesti kuntarakennemuutosta koskeviin pyrkimyksiin.

Yksityiskohtaisemmat kommentit alustavaan ehdotukseen:

- Ikäryhmähinnoittelussa 6-15-vuotiaiden ikäryhmähintaa on korotettu liikaa ja vastaavasti yli 64-vuotiaiden hintaa alennettu liikaa. Esimerkiksi esitykseen nähden n. 10 %:n tasoa oleva alennus alle 16-vuotiaiden ikäryhmiin ja vähintään 15 - 20 %:n korotukset yli 64-vuotiaiden ikäryhmiin tuottaisivat kokonaisuutena varsin kustannusneutraalin mallin, mutta kuntakohtaisilta valtionosuusmuutoksiltaan kohtelisivat kuntia tasapuolisemmin, kuitenkin edelleen siirtäen painotuksia merkittävästi uudistusesityksellä tavoiteltuun suuntaan. Ikäryhmien välittömästä kustannusvaikutuksesta huolimatta nuorten ikäryhmät luovat monia taloudellista menestystä tukevia elementtejä kuntaan (esim. työvoima, yritteliäisyys), kun taas vanhusikäryhmät sisältävät enemmän potentiaalisia kuntatalouteen liittyviä riskitekijöitä (esim. pitkät hoitojaksot).

- Myös huoltosuhteen tulisi vaikuttaa voimakkaammin kertoimiin, koska lasten, vanhusten ja työelämän ulkopuolella olevien osuudella on merkittävä vaikutus kunnan palvelutarpeisiin. 

- Sairastavuuskriteerin osalta valtionosuusuudistusehdotus ei palkitse kuntia, jotka ovat tehneet pitkäjänteistä työtä terveyden edistämisessä ja joiden sairastavuusindeksi on hyvällä tasolla.  Uudistus vähentää motiivia panostaa ennaltaehkäisevään työhön, jolla kuitenkin on koko kansantalouden kannalta suuri merkitys. Sairastavuuden painoarvoa suhteessa ikärakenteeseen ei tulisi tästä syystä nostaa ehdotuksessa tehdyllä tavalla. 

- Työpaikkaomavaraisuuden merkitys kokonaisuudessa on varsin pieni, mutta se tulisi poistaa kriteereistä kokonaan, koska palvelujen järjestämisen kustannuksista tulevaisuudessakin vastaavat edelleen asukkaiden kotikunnat eivätkä työssäkäyntikunnat. Käynnissä olevat lainsäädäntöhankkeet julkisten palvelujen alueellista järjestämisestä mitä ilmeisimmin tulevat tulevaisuudessa yhä enemmän siirtämään työpaikkoja ns. keskuskaupunkien organisaatioihin ilman, että lähipalvelutarve seuraa em. hallinnollisia muutoksia. Tämä vaikuttaa merkittävästi työpaikkaomavaraisuuteen ja siten perusteettomasti valtionosuuksien jakautumiseen kuntien välillä. Lisäksi on oletettavaa, että alhainen työpaikkaomavaraisuus on omiaan vähentämään kunnan tulopohjaa ja lisäämään mm. sosiaalihuollon kustannuksia, jolloin tämä kriteeri ylipäänsä toimii valtionosuuksien tarkoituksen vastaisesti.

- 4 – 5 vuoden siirtymäaika on liian lyhyt niissä tapauksissa, joissa kuntakohtaiset muutokset ovat useita satoja euroja asukasta kohden. Siirtymäaikaa voisi nostaa maksimissaan 7 vuoteen, mikä parantaisi palvelutuotantojärjestelmän pitkäjänteisiä sopeuttamismahdollisuuksia.

- . 	Jatkossa kunnille on varattava riittävästi aikaa antaa lausuntonsa tämän kommenttikierroksen jälkeen laadittavaan lopulliseen ehdotukseen valtionosuusjärjestelmän uudistamiseksi. Nyt kommenttikierrokselle varattu vastausaika oli liian lyhyt.
- . 	Laskelmissa esitetyt valtionosuuksien osuudet kuntien tulorahoituksesta eivät ole yhteismitallisia ja ovat siten harhaanjohtavia. Kuntien käyttötulot vaihteleva moninkertaisesti siitä riippuen, miten palvelut kunnan asukkaile tuotetaan. Tuotetaanko itse, isäntäkuntana itselle ja muille vai kuntayhtymänä. Maksetaanko palvelujen nettokustannuksia vai bruttokustannuksia ja välitetäänkö palveluja muille. Näin harhaanjohtavia lukuja ei pitäisi esittää keskeisissä valtionosuuslaskelmien perusteissa ja lainsäädännön valmistelussa.
- . 	Alustavassa ehdotuksessa ei ole otettu kantaa peruspalvelujen valtionosuuden lisäksi valtionosuuteen tehtäviin lisäyksiin ja vähennyksiin. Näihin sisältyy mm. vuoden 2010 valtionosuusuudistuksen järjestelmämuutoksen tasaus, jonka sisällyttämistä uuteen valtionosuusjärjestelmään ei enää voida perustella.
- . 	Karijoen kunnanhallitus pitää tärkeänä, että valittujen kriteerien valintaperusteita jatkovalmistelussa avataan. Käytettävissä olevilla tiedoilla niiden oikeudenmukaisuutta on vaikea täsmällisesti arvioidan. Kriteereissä sairastavuuden merkitys korotstuu.Sairastavuudella on luonnollisesti vahva yhteys kunnille muodostuviin kustannuksiin. Asiaa pitäisi kyllä harkita perusteellisemmin, onko kriteerien vahvalla painotuksella oikea ohjausvaikutus palvelujärjestelmän kehitämiseen. Mielestämme valtionosuusjärjestelmän tulisi tukea ja kannustaa terveyden ja hyvinvoinnin edistämistoimien aktiiviseen kehittämiseen. 
Ikärakenteen osalta  uudistus lisäisi tuntuvasti nuorempien ikäryhmien perusteella saatavaa valtionosuutta  vanhemman ikäryhmän kustannuksella.
Onko tämä oikeudenmukaista. Tämä rokottaa erityisesti vanhusvoittoisia kuntia ja kuitenkin ikääntyvä väestö tuo yhä enemmän ja enemmän kunnille kustannuksia,
eli tätä tulee  selvittää paremmin ja esittää muutokselle paremmat perustelut.

Työpaikkaomavaraisuden mukaanotto lisäosiin vaatiin enemmän perusteluja ja ajatuksesta olisi syytä luopua, jo tällä hetkellä pienet kunnat rahoittavat kasvukeskusten palveluja yhteisten palveluverkostojen kautta. Taajamalisää tulisi kohdistaa pienille paikkakunnille elinkeinoelän kehittämistoimiin.

Valtionosuusuudistus on tarpeellinen.Valitut kriteerit näyttävät vain leikkaavan erityisesti pienten länsisuomalaisten kuntien valtinoosuuksia. Nykyisessä taloudellisessa tilanteessa se johtaa kestämättömään tilanteeseen. Näin toteutettuna uudistus ei ole kuntaliitosneutraali. Kriteerejä täytyy vielä tarkentaa ja
muuttaa niin, että pienten kuntien kurjistava vaikutus 
voidaan estää ja täten turvata kansalaisille tasaveroiset
palvelut myös reuna-alueilla ja valtioosuusuudistus 
tulee tukea tätä tavoitetta.

- . 	Valtionosuusjärjestelmän tavoitteena on kuntien vastuulla olevien julkisten palvelujen saatavuuden varmistaminen asuinpaikastaan riippumatta kohtuullisella verorasituksella. 

Valtionosuuksiin tehtävillä ratkaisuilla vaikutetaan merkittävästi Alajärven kaltaisten pienen keskimääräisen tulotason kuntien asemaan. Alajärvi, 10.220 asukkaan kaupunkina tulee jatkossakin tarvitsemaan verotulojen tasausjärjestelmää keskimääräistä alhaisemman tulotason vuoksi. 

- . 	Viitataan edellä esitettyyn.
- . 	Valtionosuusuudistus on tarpeellinen ja oikean suuntainen. Järjestelmän painopistettä siirretään kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen. Järjestelmää yksinkertaistetaan vähentämällä merkittävästi laskentakriteerejä ja poistamalla niiden päällekkäisyyksiä. Kriteerien vähentäminen  ja kriteerien sisällön uudistaminen ja uusien kriteerien mukaan ottaminen on erittäin perusteltua  esimerkkinä tästä on  koulutustaustan mukaan ottaminen  huono-osaisuutta kuvaavana tekijänä. Väestön ikärakenne ja sairastavuus ovat edelleen keskeisessä asemassa valtionosuuksia määrättäessä. Niiden uudellainen määrittely ja uudet painoarvot ovat oikeansuuntaisia, vaikkakin osin ongelmallisiakin. Sairastavuus lisää selvästi kuntien kustannuksia, ei henkilöiden ikä sinänsä. Siksi sairastavuuskertoimen painoarvon nostaminen on perusteltua.  Toisaalta ennaltaehkäisevään työhön panostanut kunta, jossa sairastavuus on pienempää, voi kokea tämän ei palkitsevana ja väärään suuntaan ohjaavana. Määräytymistekijöistä poistetaan porrastuksia, mikä lisää järjestelmän kuntaliitosneutraalisuutta. 
Uutena vaikuttavana tekijänä on lisäosissa huomioitu työpaikkaomavaraisuus, mikä on keskuskaupunkien kannalta erittäin hyvä asia ja oikeudenmukainen asia. . Kyseisen tekijän vaikutus eli painoarvo valtionosuuksien määrittelyssä pitäisi olla kuitenkin ehdotuksessa esitettyä suurempi. Keskuskaupungit joutuvat panostamaan merkittävästi koko seudun elinvoimaa ja vetovoimaa  parantaviin asioihin mm. yrityselämän edellytysten luomiseen ja vapaa-aika ja kulttuuripalveluihin. Keskuskaupungin palvelutarpeet  ja sitä kautta kustannukset kasvavat  mm. siksi, että erilaisten palvelujen tarvitsijat hakeutuvat kaupunkiin  tietyissä joskus vaikeissakin  elämäntilanteissa ja -vaiheissa.  Keskuskaupungin huoltosuhde on tästä syystä monesti naapurikuntia selvästi heikompi.
Kustannusten jaon tarkistamisen säilyttäminen osana järjestelmää ja nykyistä tiheämpi tarkastelu  vuosittain on perusteltua  ja kustannuskehityksessä mukana pysymiseksi tärkeää.
Verotulotasauksen uusi tasauslisän laskentatapa on hyvä, jotta  kunta voi hyötyä omien verotulojensa kasvusta. Tasausrajan nosto 100 %:iin on  perusteltua,  mutta tasauslisän suuruus  voisi vielä olla harkittavana, mutta periaate on ihan kannatettava. Kuten nykyisinkin , veroprosentin muutokset eivät vaikuta verotuloihin perustuvaan valtionosuuksien tasaukseen, koska tasaus lasketaan maan keskimääräisillä veroprosenteilla. 
Toisen asteen koulutuksen rahoitus säilyy edelleen ylläpitäjämallissa.  Sitä pitää jatkossa myös selvittää. 
Jotta laskentakriteereihin voisi ottaa tarkemmin kantaa, tarvittaisiin  määräytymisperusteiden tarkempaa avaamista. 

- . 	Uusi järjestelmä on kunnan kannalta kannustava, mitä nyt voimassa oleva ei ole.
Kriteerit ovat selkeät ja mittavat kunnan kustannuspaineita.
Kriteerien määrä on riittävä, tekee järjestelmästä läpinäkyvän, lisäys johtaisi helposti päällekkäisyyksiin.
Kriteerit kattavat keskeiset tekijät, jotka vaikuttavat kuntien kustannustasoon eri toiminnoissa.
Siirtymäaika tarvitaan, mutta mieluummin 4 vuotta kuin 5, toimintaympäristö ehtii muuttua paljon viidessä vuodessa

- . 	Osana uudistusta muutetaan myös verotasausjärjestelmää.
Kiinteistövero esitetään ny laskettavaksi osittain mukaan siihen verotuloon josta tasaus lasketaan. Muutos koskee voimaloiden kiinteistöveroa, josta 50 % laskettaisiin mukaan tasattaviin verotuloihin. Taustamuistion sivu 7 kohta 2 ei ole asiallisesti perusteltu.  Voimalaitosten yhteiskunnalle aiheutuvat kustanukset todetaan siinä koskevan laajempaa aluetta. Valtionosuusjärjestelmän tarkoitus ei ole tasata verotuloja siltä varalta että ydinvoimalassa tapahtuu onnettomuus, vaan huomioida tilanne normaali-oloissa. Ydinvoimapaikkakunnat joutuvat hoitamaan varautumisen aivan eri tasolla kuin muut kunnat mikä näkyy korkeampina kustannuksina. (vrt. esim pelastustoimen kustannukset asukasta kohden)
Valtio kerää jo voimalaitoksilta vuonna 2014 voimalaitosveroa 50 milj €, normaali yhteisöveron lisäksi.
- . 	
2. Onko tasauksen suunta oikea ja uusi tasausjärjestelmä parempi kuin nykyinen? 
Tasausjärjestelmän muuttaminen kunnan valtionosuuden omarahoitusosuutta kasvattamalla ei ole oikea suunta. Omarahoitusosuus nousee 131 euroa/asukas, ja kun järjestelmän muutoksen jälkeisestä summasta vähennetään omarahoituksen osuus, ne kunnat, jotka näyttävät tasausjärjestelmän uudistuksesta hyötyvän, eivät siitä todellisuudessa hyödy. Omarahoitusosuuden kasvu on kaupungillemme noin 976 T€, samalla kun verotuloihin perustuva tasaus kasvaisi vuoden 2013 laskentaperusteilla noin 550 T€. Tasausjärjestelmän uudistaminen siirtämällä kustannuksen tasauksesta tulojen tasaamiseen ei ole nettovaikutukseltaan hyvä uudistus. Tasausjärjestelmän muuttamisessa siten, että omarahoitusosuus kasvaa kaikilla kunnilla, vaikuttaa kaikille kunnille negatiivisesti.

Tasausraja nousee 8,14 prosenttiyksikköä, samalla kuitenkin tasauslisän osuus laskee 20 prosenttiyksikköä. Tasauslisän 80 % raja näyttää rankaisevan niitä kuntia, joilla on alhainen verotulon kertymä ja ne jäävät keskiarvoisesta verotulosta. Malli näyttää toimivan siten, että tasausvähennys on pääosin pienempi kuin nykyinen kiinteä 37 %, jolloin vaikka tasausraja nostettiin 100 %:iin, kunnat, joiden verotulokertymä on korkea, hyötyvät mallista. Mallin on tarkoitus olla progressiivinen ja oikeudenmukainen, mutta herättää kysymyksen, hyödyttääkö malli nyt liiallisesti ns. entisiä maksajakuntia? Tämän suuntainen kehitys ei ole näkemyksemme mukaisesti oikeudenmukaista huomioiden omarahoitusosuuden kasvun. Nykyiseen 37 % tasausvähennysprosenttiin nähden vastaavat vähennysprosentit tullee olemaan alhaisemmat (30 % + luonnollinen logaritmi). 

3. Ovatko kriteerit selkeät? 
Kriteerejä on nykymallissa paljon. Uudessa mallissa kriteerien määrä on maltillistettu. Ikärakenteen ja sairastavuuden osalta kriteerit kaipaisivat lisäselkeyttä. Lisäosien osalta kriteerit ovat selkeät. 

Tavoitteena on ollut yksinkertaistaa valtionosuuden määräytymisperusteita. Tavoite on hyvä, mutta ainoastaan kriteerien määrän vähentäminen ei tee kriteeristä selkeää ja mallista yksinkertaista ja oikeudenmukaista.  

4. Onko kriteereiden lukumäärä riittävä?
Kriteerien lukumäärää on hyvä maltillistaa. Kriteereissä tulisi vielä tarkistaa onko tarpeen olla eri tasoja, esim. syrjäisyyskriteerissä on ollut useita tasoja nykymallissa. Kriteerien perusteella laskettavat laskennalliset kustannukset ja painoarvot tulisi vielä tarkistaa.

5. Tasaavatko laskentakriteerit kuntien kannalta oikeita kustannuksia ja niiden välisiä eroja?
Uudistuksesta käy ilmi sen tarkoitusperä, asukasmäärältään suuret kunnat (yli 20 000 asukasta) näyttävät hyötyvän uudistuksesta ja alle 20 000 asukkaan kunnilta uudistus vie toimintaedellytykset valtionosuuden vähentyessä. Onko laskentakriteerien vain tarkoitus tukea kuntarakennelain tavoitteen mukaista kehitystä yli 20 000 asukkaan kuntiin?

Alle 20 000 asukkaan kunnille valtionosuus on merkittävä osa rahoitusta, usein noin 40 % koko rahoitusrakenteesta. Uudistuksen aiheuttaman vajeen kattaminen verotuloilla on mahdotonta eikä uudistus kannusta/mahdollista kuntia pyrkimään ydintehtäväänsä kuntalaisten hyvinvoinnin kehittämiseen. Aiheutunut vaje joudutaan kattamaan palveluja vähentämällä tai niiden laatua laskemalla.

Sairastavuuden painoarvo kasvaa merkittävästi, vastaavasti ikärakenteen laskennallinen osuus pienenee. Mallissa on lisäksi vanhusten painoarvoa vähennetty ja nuorten painoarvo on kasvanut. Uusissa kriteereissä painotetaan enemmän ja tarkemmin kuntien sairastavuutta ja vähemmän pelkkää ikärakennetta. Mitä enemmän kunnassa on vaikkapa diabetesta, sydäntauteja, dementiaa, reumaa ja astmaa, sitä enemmän kunta saa rahaa. Sen sijaan kunnat, joissa asuu paljon iäkkäitä mutta terveitä ihmisiä, menettävät rahaa. Ikääntyneille ihmisille järjestetään myös muitakin palveluita (esim. vanhusten asumispalvelut, kuljetuspalvleut, muut tukipalvelut), kuin pelkkään suoraan sairastavuuteen liittyviä palveluita, joita ikärakenteen painoarvon muuttuminen ei huomioi. On vääristynyttä siirtää merkittävää painoarvoa nuoriin siten, että vastaava vähennys tehdään ikääntyneiden ihmisten painoarvoon. Malli ei kohtele oikeudenmukaisesti kuntia, joissa ikärakenne on vanhempi. 

Työpaikkaomavaraisuus ei kriteerinä myöskään kohtele kuntia tasapuolisesti. Osalla kunnista on merkittävästi paremmat maantieteelliset sijainnit ym. tekijät, olemassa oleva laaja elinkeinoelämä sekä  mahdollisuudet elinkeinoelämänsä kehittämiseen kuin sijainniltaan kauempana (satamat, junaradat, keskuskaupungit) sijaitsevilla kunnilla. Työpaikkaomavaraisuus ei ole tasapuolinen valtionosuuden määräytymisen kannalta. Tällainen valtionosuusmalli palkitsisi vuosi vuodelta kuntia joissa on tietty määrä työpaikkoja huolimatta siitä onko kunnalla ollut minkäänlaista roolia työpaikkojen luomiseen/säilyttämiseen. Työpaikkaomavaraisuus korreloi lisäksi sekä yhteisöverotulojen että kunnallisverotulojen kanssa, joten tietyin edellytyksin kunta saa kolminkertaisen rahoituksen tältä osin. Miksi mallissa palkitaan kuntia, jotka saavat jo ilman kriteerin tuomaa ”palkintoa” riittävästi rahoitusta verotulojen muodossa?

6. Uudistus tulee voimaan 1.1.2015. Onko 4-5 vuoden siirtymäaika sopiva valtionosuusjärjestelmä-uudistuksen toteuttamiseksi?
Vähintään viiden vuoden siirtymäaika on oltava. Kuntien, joiden valtionosuus uudistuksen jälkeen tulee laskemaan, on mahdotonta toimia, jos siirtymäaikaa ei ole. Esimerkiksi Virtain osalta valtionosuudet ovat 39 % käyttötuloista ja uudistuksen jälkeen osuus laskee 3,4 %. 

7. Onko valtionosuusjärjestelmä uudistus tarpeellinen?
Uudistus siten, että kunnan omarahoitusosuus kasvaa tai että tavoitteena ovat vain suuremmat yksiköt, ei ole tarpeellinen. Uudistus tulisi toteuttaa siten, että sen vaikutuksia tasattaisiin siten, että minkään kunnan toimintaedellytyksiä ja palvelujen järjestämiskykyä ei vaaranneta. Uudistuksessa ei saisi jättää huomiotta sitä, että suurin osa kunnista ei ole metropolialueen välittömässä läheisyydessä. Tällaisten alueiden läheisyydessä mallin kannustavuus esim. työpaikkaomavaraisuuden osalta toimii, mutta mallissa tulisi myös huomioida alueelliset erot ja sijainnin vaikutus puhtaasti kunnan omaan kykyyn vaikuttaa esim. työpaikkaomavaraisuuteen

- . 	Laukaan kunta suhtautuu myönteisesti valtionosuusjärjestelmän uudistamiseen:
1. Uusi valtionosuusjärjestelmä on yksinkertaisempi. Vanhentuneet ja epätarkat laskentakriteerit  ikärakenteen ja sairastavuuden osalta uudistetaan ja se on tarpeellinen uudistus.

2. Erityisen kannatettavaa on valtion ja kuntien kustannusten jaon tarkistuksen muuttaminen vuosittaiseksi nykyisen neljän vuoden välein tehtävän tarkistuksen sijaan. 

3. On hyvä, että järjestelmä pohjautuu edelleen laskennallisiin kustannuksiin. Jos kunta pystyy järjestämään palvelutuotantonsa laskennallisia kustannuksia tehokkaammin, niin se saa siitä etua.

Kehittävää valtionosuusjärjestelmässä on vielä seuraavien asioiden osalta: 

1. Työpaikkaomavaraisuuteen kannustava kriteeri on ongelmallinen, koska Laukaassa on seudun yhteisen elinkeinotoiminnan kautta panostettu seudulle sijoittuviin työpaikkoihin niin, että kuntien välille ei syntyisi epätervettä kilpailua, vaan katsotaan koko seudun etua. Nyt työpaikkaomavaraisuus kriteeri kannustaa lisäämään oman kunnan alueen työpaikkojen määrää. 

2. Painopisteen siistäminen 700 miljoonalla eurolla kustannuksen tasauksesta tulojen tasaukseen vaati lisäperusteluja, koska valtionosuusjärjestelmän tehtävän on turvata peruspalveluiden rahoitus. Nyt esitetty uudistus vähentää valtionosuuksia matalan verotuoton kunnissa ja toisaalta lisää valtionosuuksia korkean verotuoton kunnissa. Verotulojen tasauksen uudistamisessa hyvää on kannustava elementti eli se, että verotulojen kasvu hyödyttää jatkossa myös tasausrajan alapuolella olevia kuntia.

3. Peruspalvelujen valtionosuusjärjestelmän uudistamisen lisäksi jatkossa tulee kiinnittää huomiota myös opetus- ja kulttuuritoimen valtionosuuksiin. Kuntien valtionosuuksien tulisi kokonaisuudessaan perustua laskennallisuuteen ja yleiskatteellisuuteen, toisin kuin tällä hetkellä opetus- ja kulttuuritoimen alaiset opetusryhmien pienentämiseen kohdennetut valtionavustukset, joita on varattu lukuvuodelle 2014-2015 60 miljoonaa euroa. 

- . 	Saatavilla olevan aineiston perusteella on vaikea arvioida laskentakriteerejä ja niiden sisältöä sekä saatuja tuloksia.
- . 	Verorahoitus tulee jakaa maan kuntien kesken oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti. Erityisesti niukkenevan talouden aikana on tärkeä nykyistä tasaisemmalla verorahoituksella varmistaa, että kunnat kykenevät suoriutumaan kansalaisille tärkeiden peruspalveluiden tuottamisesta. Tarpeettoman korkea verorahoitus johtaa tehottomuuteen ja toisaalta kohtuuttoman alhainen verorahoitus aiheuttaa sen, että tärkeistä lakisääteisistäkään palveluista ei kyetä suoriutumaan. 

Verotuloihin perustuvassa valtionosuuksien tasauksessa tulee ottaa huomioon asuinrakennusten, yleinen ja vapaa-aikarakennusten kiinteistövero. Perustelut: Em. kiinteistöveroerät ovat merkittäviä tuloja kuntasektorilla, mutta ne jakaantuvat kuntien välillä hyvin eri suuruisesti. Vuoden  2012 tilinpäätösten mukaan koko maassa kiinteistöverotulot olivat 1,27 mrd euroa ja yhteisöverotulot 1,21 mrd euroa. Tasauksessa ovat siis mukana yhteisöverotulot, jotka ovat samaa suuruusluokkaa kuin kiinteistöverotulot. Maan eri osissa olevien kuntien tehtävien rahoitus on turvattava tasapuolisesti eikä ole mitään perustetta eikä ole esitetty mitään syytä jättää asuinrakennusten, yleinen ja vapaa-aikarakennusten kiinteistöverot tasauksen ulkopuolelle

- . 	Kustannustenjaon tarkistuksen nopeuttamien on hyvä valtionkin talouden kannalta
Myönteistä on myös se, että merkittävimmät kriteerit eli ikärakenne ja sairastavuus perustuvat nyt ajantasaisempaan tutkimustietoon niiden vaikutuksesta
- . 	Koelaskelman perusteella on ilmeistä, että valtionosuus- ja rahoitusjärjestelmän uudistusta käytetään perustuslain suojaa nauttivan kuntien rahoitusperiaatteen vastaisesti muuhun kuin palvelujen rahoitustarpeeseen.
Pyhäjärven kaupungin kohdalla painopisteen siirtäminen ikäryhmittäisessä hinnoitelussa vanhuksista nuoriin on räikeässä ristiriidassa myös vanhuspalvelulain kanssa.
- . 	Lausunto toimitetaan myös postitse.

Turun kaupunki			Lausunto		Dnro 14425-2013
Konsernihallinto
16.1.2014		Sivu 1/5

Valtiovarainministeriö
Kunta- ja aluehallinto-osasto
PL 28
00023 Valtioneuvosto

Lausunto valtionosuusjärjestelmän uudistamisesta vuonna 2015

Johdanto

Valtionvarainministeriön Kunta- ja aluehallinto-osasto on pyytänyt kuntien mahdollisia kommentteja selvitysmies Arno Miettisen alustavasta mallista valtion-osuusjärjestelmän uudistamiseksi. Hallinnon ja aluekehityksen ministerityöryhmä on käsitellyt ehdotuksen 12.12.2013. Kuntien kommentit tulisi antaa 17.1.2014 mennessä ja niissä tulisi käsitellä valtionosuusuudistuksen laskentakriteereitä ja kuntakohtaisia koelaskelmia. Selvitysmies toivoo kuntien kommentoivan alustavaa ehdotusta ja ottavan kantaa erityisesti ehdotuksen järjestelmän sisältöön, kri-teereihin ja laskentaperusteisiin.

Turun kaupunki näkee uudistuksen tarpeellisena ja monin kohdin oikean suuntaisena, joskin uudistuksen tavoitteet; oikeudenmukaisuus, kannustavuus ja lä-pinäkyvyys jäävät joiltakin osin pahasti puutteellisiksi. Turun kaupunki ei voi hyväksyä uudistusta tällaisena, vaan uudistuksen jatkovalmistelussa tulee muuttaa monia kohtia, jotta uudistuksen tavoitteet toteutuvat paremmin.

Uudistuksen keskeinen muutos aikaisempaan järjestelmään on valtionosuuden jakamisen perusteena olevan ikärakenteen vaikutuksen vähentäminen ja sairastavuus- sekä verotulotasauskriteerien suurentaminen. Näiden vaikutus kuntien kustannuksiin tulisi uudistuksen perusteluissa erityisen selvästi pystyä näyttä-mään. Uudistuksessa viitataan THL:n ja VATTin tutkimuksiin, joita ei vielä ole edes toimitettu kuntiin arvioitaviksi. Kuntien tulee saada nämä tutkimukset käyt-töön, jotta voidaan arvioida niiden validiteetti ja reliabiliteetti.

Uudistus astuu voimaan vuoden 2015 alussa. Julkisuuteen annetut kuntakohtaiset laskelmat ovat suuntaaantavia, sillä jatkossa laskennan pohjina käytetään aina uusimpia saatavilla olevia tietoja. Nyt käytettyjä laskelmia päivitetään keväällä 2014 ja lopulliset vuoden 2015 laskelmat saadaan joulukuussa 2014. Kuntakohtaisten laskelmien mukaan Varsinais-Suomen kunnat kuuluvat Auran kuntaa lukuun ottamatta menettäjäkuntiin verrattaessa laskelmia nykyiseen järjestelmään. Varsinais-Suomi menettäisi valtionosuutta keskimäärin 131 euroa asukasta kohti.

Turun kaupungin menetys olisi 177 euroa asukasta kohti, kokonaissumman ol-lessa 31,7 milj. euroa. Ehdotuksen mukaan uudistukseen sovelletaan vähintään viiden vuoden siirtymäaikaa, jonka tarkoitus on tasoittaa muutosta. Ensimmäisen vuoden vähennys olisi 50 euroa asukasta kohti eli Turun osalta noin 9 milj. euroa.

Turun kannanotot valtionosuuden laskentaperusteisiin:

Verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasaus

Verotuloihin perustuvaa tasausta muutetaan olennaisesti aikaisemmasta.  Tasausraja nostetaan 100 %:iin (nykyisin 91,86 %) ja tasauslisä on 80 % (nykyisin 100 %). Tasausvähennyksestä tulee liukuva 30 - 38,1 % ja se vaihtelee vuosittain (nykyisin kiinteä 37 %). Esitetyssä muutoksessa siirretään 700 milj. euroa (131 €/as) verotulojen tasaukseen. Tämä siirto kompensoidaan lisäämällä vastaavan suuruinen määrä kunnan omarahoitusosuuteen.

Tulojen tasaukseen siirretty 700 milj. euroa on täysin turha. Siirto häivyttää ”tasauselementin luonnetta”, kun melkein kaikki ovat tämän jälkeen saamapuolella. Verotulotasaus ei tämän jälkeen ole enää verotulotasaus, vaan aivan jotain muuta. Verotulotasauksen uudistuksessa on lisäksi rukattu kuntien keskinäisiä suhteita niin, että joidenkin kuntien menetykset ovat huomattavia.

Turun menetys verotulotasaukseen siirretystä 700 milj. eurosta on peräti 4,6 milj. euroa.  Verotulotasauksen muutoksesta tulee luopua. Verotulotasauksen tulee tasata vain verotuloja, jotta sillä olisi edelleen looginen merkitys valtionosuusjär-jestelmässä.

Laskennallisiin kustannuksiin sisältyvät erät:

Ikärakenne ja sairastavuus (painot THL:n ja VATTin selvityksistä, muutettu ikärakenteen ja sairastavuuden perusteella jaettavia kokonaissummia)

Uudistuksen mukaan ikäryhmähintaa erityisesti vanhemmissa ikäryhmissä ollaan leikkaamassa rajusti. Tätä on perusteltu tutkimustiedolla. Näitä tutkimustietoja ei ole ollut vielä kunnissa luettavissa tätä lausuntoa annettaessa, joten mitenkään ei voi varmentaa sitä, että muutos on oikea tai käytetty tietopohja olisi riittävä validi näin suureen muutokseen. Ikäryhmässä 75-84 vuotiaat yksikköhintaa  on vähen-netty 50 % ja yli 85-vuotiaat yksikköhintaa on alennettu 30 %. Tilastojen valossa kuitenkin tiedetään, miten voimakkaasti terveys- ja sosiaalimenot lisääntyvät van-hemmissa ikäluokissa, työikäisiin ja lapsiin verrattuna lähes 20-kertaiseksi (ks. Kuntaliiton Suurten kaupunkien terveydenhuollon kustannukset vuonna 2012).  Epäilemme myös, ettei tutkimuksissa, joilla uudistusta on perusteltu, ole huomioi-tu niin sanottujen ”terveiden vanhusten” huolehtimiseen tarvittavia kunnallisia kustannuksia. Niitä aiheutuu esimerkiksi esteettömyyden hoitamisesta vanhusten helpompaa liikkumista varten tai joukkoliikenteen hoitamisesta vanhuksille tarkoitettujen palvelulinjastojen avulla. Väestön ikääntyessä tarvitaan laajasti tukea eri asumismuotoihin ja monipuolista palvelutarjontaa.

Nykyistä valtionosuusjärjestelmää vuosien ajan esiteltäessä on kerrottu, että ikäryhmittäiset yksikköhinnat ovat oikeita ja niitä on jopa jollain perusteilla vuosittain tarkistettu. Uudistuksen pohjana käytettyjen tutkimusten perusteella näyttäisi siltä, että nykyiset yksikköhinnat olisivat olleet aivan virheelliset. Tämä ei anna oikein luotettavaa kuvaa aikaisemmista laskentajärjestelmistä, eikä se luo uskoa siihen, että nytkään oltaisiin yhtään sen paremman tietopohjan varassa.

Uudistuksen sairastavuuskriteerin pohjana on käytetty Kelan lääkekorvaus- ja etuusrekisteristä kerättyjä tietoja. Niiden perusteella voitaneen terveydenhuollon ja sosiaalihuollon palveluiden kustannuksia melko hyvin ennustaa nuoremmissa ikäluokissa, mutta korrelaatio vanhempien ikäluokkien osalta ei ole niin itsestään selvää. Tämä johtuu siitä, että näiden vanhusten hoitaminen vaatii monessa yhteydessä niin terveydenhuoltohenkilökunnan kuin sosiaalitoimen henkilökunnan palvelua ilman, että tämä aiheuttaisi merkintää Kelan lääkekorvaus- ja etuusrekisteriin. Kelan lääkekorvaus- ja etuusrekisteristä kerätyt tiedot eivät myöskään tuo riittävästi esiin kaikkien kansansairauksien aiheuttamia kustannuksia esim. päih-desairauksien ja suun terveydenhuollon osalta.  Jos uudistuksen lähtökohta olisi jakaa vain valtionosuudet sen mukaan kuinka paljon löytyy tiettyjä sairauksia vä-estöstä eikä kytkentää väestöryhmän palvelutarpeeseen huomioida, on uudistus kaukana kannustavuudesta ja oikeudenmukaisuudesta.

Turun kaupungin strategiana on ollut ennaltaehkäisy sairauden kuin muidenkin ongelmien osalta. Uudistus ei voi lähteä siitä, että niitä kuntia, jotka ovat painos-taneet toiminnassaan ennaltaehkäisyyn, rangaistaisiin valtionosuusmenetyksellä ja niitä kuntia, joilla sairastavuustilastot nousevat korkealle ennaltaehkäisyn puut-tuessa, palkittaisiin runsaalla valtionosuudella. Valtionosuusjärjestelmään tulisi luoda kannustava elementti sellaisille kunnille, joissa väestö on keskimääräistä iäkkäämpi, mutta keskimääräistä terveempi. Eli jos kunta pystyy säilyttämään ti-lanteen saa se tästä kannustavan osuuden ennaltaehkäisevien palveluiden rahoittamiseksi.

THL on jo useana vuotena laskenut sekä ikävakioidun että vakioimattoman sairastavuusindeksin (ks. www.terveytemme.fi). Nämä indeksit ottavat laajasti huo-mioon kansansairaudet välittömine ja välillisine kustannuksineen. Laskentakaavat ja painokertoimet on THL:n edellä mainitulla sivustolla hyvin perusteltu. Turun kaupungin mielestä valtionosuusuudistuksessa tulisi käyttää näitä THL:n hyviksi koettuja indeksejä sairastavuuskriteereinä.

Mikäli Turun sairastavuusindeksit lasketaan eri sairausryhmille ikävakioituna niin tulos näyttää siltä, että Turun vanhusväestöryhmät eivät ole mitenkään erityisen terveitä vaan pikemminkin päinvastoin. Ikävakioimaton indeksi puolestaan kuvastaa alueelle kohdentuvaa sairastavuustaakkaa ja on olennaisempi esimerkiksi alueelle kohdentuvien sairastavuudesta johtuvien kustannusten mittari.

Sairastavuuskriteeri on esitetyssä uudistuksessa laskettu liian kapean tutkitun tiedon varaan. Näin merkittävässä uudistuksessa on käytettävä laajempaa tutkimustietoa. Edes sairastavuuskertoimen tarkkaa laskentatapaa ei ole esitetty esittelymateriaalissa. Esitetty uusi malli vähentää vanhempien ikäryhmien painoarvoa ratkaisevasti ja vastaavasti huomattavasti lisää sairastavuuskertoimen painoarvoa valtionosuuksien jakoperusteena. Muutoksen perusteiden arviointia vaikeuttaa se, että mitään uskottavaa näyttöä toimenpiteen oikeasta korrelaatiosta kuntien kokonaiskustannuksiin ei vielä ole osoitettu. 

Nuorten ikäryhmien painoarvoa tulisi vähentää ja vastaavasti lisätä vanhempien ikäryhmien painoarvoa valtionosuuden laskentapohjassa, erityisesti mikäli esityksen mukainen muutos tehtäisiin sairastavuuskertoimen painoarvoon. Tällä toi-menpiteellä uudistuksen vaikutuksia voidaan kohtuullistaa Turun ja monen muunkin kunnan osalta ja paremmin huomioida vanhustenhuollosta ja ikäihmisten palveluiden järjestämisestä aiheutuvat tosiasialliset kustannukset.

Työttömyysaste, kaksikielisyys, vieraskielisyys, asukastiheys, saaristo, koulutustausta

Nämä laskentaperusteet ovat tarpeellisia.

Työttömyysaste

Työttömyyden painoarvoa on korotettava uudessa valtionosuusjärjestelmässä. Työttömyydellä on suuri vaikutus kunnan talouteen mm. kasvaneina toimeentulo-tukikustannuksina ja menetettyinä verotuloina. Suunnitelmissa on lisäksi kasvattaa kuntien vastuuta työllisyydenhoidossa ja työttömyyden aiheuttamissa jatkotoimissa.

Vieraskielisyys

Tätä tekijää ei ole huomioitu tarpeeksi painokkaasti, vaikka siihen on nyt ensikerran selvästi osoitettu laskennallista kustannusta. Vieraskielinen väestö painottuu maassa voimakkaasti muutamille paikkakunnille ja tämä suuntaus jatkuu varmasti myös tulevina vuosina. Tästä kunnalle aiheutuvat kustannukset ovat varsin moninaisia ja huonosti tunnistettuja valtionosuusjärjestelmässä. Uudistuksessa ei ole puututtu keskiasteen opetuksen järjestämiseen millään lailla, joten vieraskielisen väestön koulutuksen kustannukset jäänevät vielä sivuun.

Lisäosat

Syrjäisyys, saamelaisten kotiseutualueen lisä, työpaikkaomavaraisuus

Työpaikkaomavaraisuuskriteerin merkitys on jäänyt liian vähäiseksi. Työpaikkaomavaraisuuskriteerin merkitystä tulee korottaa, koska kunnalta vaaditaan panostuksia työpaikkojen vaatiman infrastruktuurin rakentamiseen. Monet yritykset joutuvat kuitenkin toimimaan nykyään kireässä markkinatilanteessa niin, että tuloksesta ei jää kunnalle tuloutettavaa yritysverotuloa, joka kompensoisi kunnalle koituneita kuluja.

Muuta uudistuksen yhteydessä huomioitavaa

Opiskelijat

Uudistuksen yhteydessä on kokonaan unohdettu ottaa huomioon millään tavalla vuonna 1994 tullut kotikuntalain muutosta. Muutos mahdollisti opiskelijoiden muuttamisen esteettä opiskelupaikkakunnan kuntalaiseksi. Tämän johdosta Turun väkilukuun vaikuttaa arviolta ainakin noin 10.000 muista kunnista tullutta opiskelijaa, jotka opiskelun päätyttyä hakeutuvat työelämään muualle Suomeen tai ulkomaille. Tämä ryhmä on suhteellisen tervettä ja vaikuttaa alentavasti koko väestöstä laskettuun sairastavuuteen. Ikäryhmittäisessä laskennassa tämän vä-estöryhmän laskennallinen yksikköhinta on 942 euroa/asukas. Kunnan omarahoi-tusosuus jokaista asukasta kohti on 3.267 euroa. Näin ollen jokaisesta tämän ikä-luokan henkilöstä valtionosuuslaskennassa menetetään 2.325 euroa. Valtionosuuslaskennassa Turun tappio koko opiskelijamäärästä on näin laskien 23 milj. euroa. Tämä on kohtuuttoman suuri summa verrattaessa siihen, että tämän väestöryhmän veronmaksukyky on hyvin olematon. Opiskelijat on huomioitava kunnan palvelutarjonnassa monissa eri muodoissa ja tästä aiheutuvat kulut on myös huomioitava käyttökuluissa.

Kohtuullistaminen ja siirtymäaika

Valtionosuusuudistusmallissa kunnittaisessa muutoksessa käytetään vähintään viiden vuoden siirtymäaikaa, jonka aikana kuntakohtainen vuosimuutos rajoitetaan vuosittain. Turku esittää, että kuntakohtaiset muutokset rajataan kahden val-tuustokauden mittaisiksi eli kahdeksaksi vuodeksi. Nyt kaavaillut muutokset ovat joidenkin kuntien osalta niin suuria ja kohtuuttomia, että siirtymäaika on pidennet-tävä kahdeksaan vuoteen. Vuosittainen muutos tulisi olla saman suuruinen joka vuonna. Tämä muutos kohtuullistaisi uudistuksen rajuja kuntakohtaisia vaikutuksia.

Turku on joutunut viime vuosina tekemään suuria muutoksia ja suunnitelmia talouden tasapainottamiseksi, talouden taantuman ja valtion suorittamien valtionosuusleikkausten vuoksi. Taloussuunnitelmakaudelle on laadittu uudistamisoh-jelma, jota joudutaan täydentämään toisella uudistamisohjelmalla taloustilanteen synkistyessä edelleen.  Vuodelle 2014 on jo tehty veroprosentin korotus 0,75 – prosenttiyksiköllä. Julkistettu uudistusmalli aiheuttaa Turulle 31 miljoonan leikka-uksen valtionosuuteen. Tämä leikkaus vastaa verotulossa yli yhden prosenttiyksiön korotusta. Tässä taloudellisessa tilanteessa voi puhua jo kohtuuttoman suuresta muutoksesta kaupungin tulopohjaan.

Valtionosuusuudistuksessa menettäville kunnille uudistus tulisi erittäin pahaan suhdannetilanteeseen. Alueen elinkeinorakenne on voimakkaassa rakennemuu-tosten tilassa ja työttömyysaste on hyvin korkealla. Kunnat joutuvat velkaantumaan entistä pahemmin uudistuksen vuoksi. Esityksen mukaiset muutokset kun-takohtaisissa valtionosuuksissa tarkoittavat tosiasiallisesti myös valtionosuuksien aluepoliittista uudelleen allokointia, koska menetykset kohdentuvat näin voimakkaasti Varsinais-Suomeen ja Satakuntaan.  Valtakunnallisesti ei ole oikein tehdä nyt näin isoa siirtoa Varsinais-Suomen tappioksi, kun muutoinkin aluepoliittiset toimet Varsinais-Suomen kehittämiseksi ovat varsin vähäiset verrattuna muuhun Suomeen.

Yhteenveto
Valtionosuusuudistusmallia tulee Turun kaupungin mukaan muuttaa seuraavien kriteereiden osalta:

1. Verotulotasausta on lähdetty turhaan muuttamaan niin, että sen luonne muuttuu. Suunnitellun kaltaisena menettelyssä ei enää ole kyse pelkästä kuntien vero-tulojen tasauksesta, vaan kunnan omarahoitusosuuden kasvattamisesta. Keinotekoisesti saatu potti jaetaan uudelleen kunnille kyseenalaisin jakoperustein.

2. Esitetty uusi malli vähentää vanhempien ikäryhmien painoarvoa ratkaisevasti ja vastaavasti huomattavasti lisää sairastavuuskertoimen painoarvoa valtion-osuuksien jakoperusteena. Muutoksen perusteiden arviointia vaikeuttaa se, että mitään uskottavaa näyttöä toimenpiteen oikeasta korrelaatiosta kuntien koko-naiskustannuksiin ei vielä ole osoitettu. Turun kaupunki esittää, että vanhempien ikäryhmien painoarvoa suhteessa sairastavuuteen ei pitäisi muuttaa näin merkittävästi.

Lisäksi Turun kaupunki esittää, että nuorten ikäryhmien painoarvoa vähennetään ja vastaavasti lisätään vanhempien ikäryhmien painoarvoa valtionosuuden las-kentapohjassa, erityisesti mikäli esityksen mukainen muutos tehtäisiin sairastavuuskertoimen painoarvoon. Tällä toimenpiteellä uudistuksen vaikutuksia voidaan kohtuullistaa Turun ja monen muunkin kunnan osalta ja paremmin huomioida vanhustenhuollosta ja ikäihmisten palveluiden järjestämisestä aiheutuvat tosiasialliset kustannukset.

3. Sairastavuuskertoimen laskenta pelkästään Kelan erityiskorvattavien lääkekorvausten perusteella ei tuo riittävästi esiin kaikkien kansansairauksien aiheuttamia kustannuksia. Koska sairastavuuden perusteella määritellään entistä suurempi osa jaettavasta valtionosuudesta, tullee sairastuvuuden kuntakohtaisen määritte-lyn olla ehdottoman luotettava ja korrelaation kuntien terveydenhuollon kustannuksiin mahdollisimman suuri. Valtionosuusjärjestelmään tulisi luoda kannustava elementti ennaltaehkäisevien palveluiden rahoittamiseksi sellaisille kunnille, joissa väestö on keskimääräistä iäkkäämpi, mutta keskimääräistä terveempi.

4. Turun kaupunki esittää, että lopullisessa valtionosuusuudistuksessa työttömyyden painoarvoa nostetaan valtionosuuden määräytymistekijöissä ja pitkäaikaistyöttömien sekä nuorisotyöttömien määriä painotetaan työttömyyskertoimessa pelkän työttömyysasteen sijaan.

5. Vieraskielisyyden laskennallista kustannusta tulee korottaa. Vieraskielinen väestö painottuu maassa voimakkaasti muutamille paikkakunnille ja tämä suuntaus jatkuu varmasti myös tulevina vuosina. Tästä aiheutuvat kustannukset kunnalle ovat varsin moninaisia ja huonosti tunnistettuja.

6. Työpaikkaomavaraisuus-kriteerin merkitystä tulee korottaa, koska kunnalta vaaditaan merkittävää panostusta työpaikkojen vaatiman infrastruktuurin rakentamisessa.

7. Turku esittää, että kuntakohtaiset muutokset rajataan kahden valtuustokauden mittaisiksi eli kahdeksaksi vuodeksi. Nyt kaavaillut muutokset ovat joidenkin kuntien osalta niin suuria ja kohtuuttomia että siirtymäaika on pidennettävä kahdeksaan vuoteen. Vuosittainen muutos tullee olla samansuuruinen joka vuosi.  Tämä muutos kohtuullistaisi uudistuksen rajuja kuntakohtaisia vaikutuksia.

Kaupunginhallitus käsittelee kokouksessaan 20.1.2014 Turun kaupungin lausuntoa valtionosuusuudistusmallista. Mikäli kaupunginhallitus katsoo aiheelliseksi muuttaa tai lisätä lausuntoon jotain kohtia, toimitetaan nämä jälkikäteen valtiova-rainministeriölle.

		Aleksi Randell
		kaupunginjohtaja

- . 	1. Sjukfrekvenskoefficienten har i förslaget givits en allt för stor betydelse. Systemet belönar inte de kommuner som satsat på förebyggande hälsovård och stimulerar inte till ett fortsatt förebyggande arbete
2. Det föreslagna systemet beaktar inte i tillräcklig omfattning de extra kostnader som det medför att bedriva ett svenskspråkigt grundskolväsende i detta land. Speciellt drabbar detta de kommuner som är officiellt enspråkigt svenska.
3. Nykarleby stad stöder i princip tanken i förslaget på en förenkling av statsandelssystemet och en minskning av antalet kriterier för uträkning av kommunvisa statsandelar
- . 	Alustavaan ehdotukseen ei sisälly lukioiden ja ammattikoulujen rahoituksen uudistamista, vaan valmistelusta vastaa yksin opetus- ja kulttuuriministeriö. Kuntien rahoituksen toimivuuden kannalta on tärkeää, että uudistukseen sisällytetään myös lukioiden ja ammattikoulujen valtionosuusrahoituksen uudistaminen.  Lukioiden ja ammatillisen koulutuksen valtionosuuksien laskentaa tulee muuttaa vähintään kunnan omarahoituksen laskennan osalta. Lukioiden ja ammatillisen koulutuksen osalta kunnan rahoitusosuus tulee määräytyä koulutukseen osallistuvien eli 7 – 25 -vuotiaiden ikäryhmän perusteella, eikä koko kunnan asukasluvun mukaisena. Koko kunnan asukasluvun mukaan määräytyvä kunnan rahoitusosuus on epäoikeuden mukainen kunnille, joissa lasten ja nuorten määrä koko väestöstä on keskimääräistä pienempi. Lisäksi kuntien on vaikea ottaa lopullista kantaa valtionosuusuudistuksen kokonaisvaikutuksiin, koska sosiaali- ja terveydenhuollon lopullista järjestämis- ja rahoitusmallia ei ole vielä hyväksytty. Tärkeää olisi, että tässä yhteydessä myös otettaisiin kantaa ns. monikanavaiseen kuntien sosiaali- ja terveydenhuollon rahoitukseen.  Mikäli julkisen talouden kestävyysvaje halutaan saada hallintaan, kaikki rahoituserät tulisi ottaa arvioinnissa huomioon. Tällä hetkellä sosiaali- ja terveydenhuoltoon kanavoituu useamman eri rahoittajatahon kautta. Tärkeimpiä rahoittajia ovat kunnat, valtio, Kela, kotitaloudet, työnantajat ja yksityiset vakuutusyhtiöt sekä Raha-automaattiyhdistys. Esitettyyn valtionosuusjärjestelmän uudistukseen sisältyy myös selkeä ristiriita 1.7.2013 hyväksytyn kuntarakennelain kanssa harvaan asuttujen kuntien huomioon ottamisesta lakien kesken. Kuntarakennelain 4 g pykälän kohdan 2 mukaan kunta voi poiketa selvitysalueista, mikäli toiminnallisen kokonaisuuden muodostaminen ei erityisen harvan asutuksen vuoksi muutoin ole mahdollista. Laissa harvalla asutuksella tarkoitetaan kuntaa, jonka kunnan peruspalvelujen valtionosuudesta annetun lain mukaa syrjäisyysluku on 1,00 tai sitä suurempi.  Esitetyssä valtionosuusuudistuksessa kunta voi saada syrjäisyyslisää kolminkertaisena, mikäli syrjäisyysluku on yli 1,5.  Muussa tapauksessa syrjäisyyskorotuksia ei tule. Näin kunta, jonka syrjäisyysluku on 1,0 – 1,5 ja sen on harvan asutuksen vuoksi järjestettävä palvelut itsenäisesti, jää vaille palvelujen järjestämiseen tarvittavia korotettuja valtionosuuksia. Valtionosuusuudistus ei saa vaarantaa kuntarakennelainmukaisten erityisen harvaan asuttujen kuntien edellytyksiä rahoittaa lakisääteisiä palveluja.
- . 	Pelkosenniemi menettää euroa/asukas toiseksi eniten koko Suomessa 568 eur/as.. Vain Merikarvia menettää enemmän. Ei voi olla niin, että vähäväkinen Lapin kunta, missä on lukuisia erityisolosuhdetekijöitä, mitkä väistämättä lisäävät kustannuksia ja kunta, mikä on esimerkillisesti panostanut kaikenlaiseen ennaltaehkäisevään työhön, voi menettää valtionosuuksia näin merkittävästi. Mikäli oikeasti näin olisi oikeudenmukaista ja perustuslain mukaista, ovat aiemmat hallitukset ja valtionosuuksia määrittäneet virkamiehet olleet pahasti väärässä.

Samaan aikaan ehdotuksessa saaristokunnan saavat erityisen oman uuden lisän (14 M€) ja ruotsinkielen asema vahvistuu rahoituksessa. Saaristolisässä perusteena on vähintään puolet asukkaista ilman yhteyttä mantereeseen. Meillä on käytännössä heikompi tilanne. Vaikka olemme osa manteretta, ei täällä ole julkisia kulkuyhteyksiä juuri ollenkaan, jollei kunta niitä järjestä ja maksa. Tiet ovat huonossa kunnossa ja palvelut ovat kaukana. Turun saaristossa, päästyään mantereelle, palveluja on sekä julkisia että yksityisiä lähellä joka puolella. Saaristo on Lapin ja muutaman Itä-Suomen kunnan lisäksi mukana nykyisen erityisen harvan asutuksen ja saaristoisuuden lisän saajana. Ei ole oikein, että saaristokunnille annetaan edelleen korvamerkitty lisä ja meiltä se viedään pois. Lapissa aiheutuu merkittäviä ylimääräisiä olosuhdetekijöistä johtuvia kustannuksia myös muille kuin saamelaisalueen kunnille, joille erityinen lisä esityksessä jäisi.

Muutokseen tulisi joka tapauksessa asettaa sen kohtuullisuuden ja oikeudenmukaisuuden turvaamiseksi muutoksen euromäärälle/asukas katto. Esimerkiksi 200 eur/asukas voisi olla maksimi muutos ja siihen pidempi siirtymäaika max. 50 eur/asukas/vuosi.
- . 	Alustavaan ehdotukseen ei sisälly lukioiden ja ammattikoulujen rahoituksen uudistamista, vaan valmistelusta vastaa yksin opetus- ja kulttuuriministeriö. Kuntien rahoituksen toimivuuden kannalta on tärkeää, että uudistukseen sisällytetään myös lukioiden ja ammattikoulujen valtionosuusuudistus. Kun keskiasteen rahoitusjärjestelmä valmistellaan irrallaan peruspalvelujen valtionosuusuudistuksesta, jää korvaamatta myös ko. rahoituksen osalta kuntien rahoitusosuuden määräytymisperuste. Jääkö se euroa/asukas –perusteiseksi, eikä muutukaan ikäluokkapohjaiseksi, kuten on haluttu. Koko kunnan asukasluvun mukaan määräytyvä kunnan rahoitusosuus on epäoikeudenmukainen kunnille, joissa lasten ja nuorten osuus koko väestöstä on keskimääräistä pienempi.

Kuntien on vaikeaa ottaa lopullista kantaa valtionosuusuudistuksen kokonaisvaikutuksiin, koska sosiaali- ja terveydenhuollon lopullista järjestämis- ja rahoitusmallia ei ole vielä hyväksytty.

Esitettyyn valtionosuusjärjestelmän uudistukseen sisältyy myös selkeä ristiriita 1.7.2013 hyväksytyn kuntarakennelain kanssa harvaan asuttujen kuntien huomioon ottamisesta lakien kesken. Kuntarakennelain 4 g pykälän kohdan 2 mukaan kunta voi poiketa selvitysalueista, mikäli toiminnallisen kokonaisuuden muodostaminen ei erityisen harvan asutuksen vuoksi muutoin ole mahdollista. Laissa harvalla asutuksella tarkoitetaan kuntaa, jonka kunnan peruspalvelujen valtionosuudesta annetun lain mukaa syrjäisyysluku on 1,00 tai sitä suurempi.  Esitetyssä valtionosuusuudistuksessa kunta voi saada syrjäisyyslisää kolminkertaisena, mikäli syrjäisyysluku on yli 1,5.  Muussa tapauksessa syrjäisyyskorotuksia ei tule. Näin kunta, jonka syrjäisyysluku on 1,0 – 1,5 ja sen on harvan asutuksen vuoksi järjestettävä palvelut itsenäisesti, jää vaille palvelujen järjestämiseen tarvittavia korotettuja valtionosuuksia. Valtionosuusuudistus ei saa vaarantaa kuntarakennelainmukaisten erityisen harvaan asuttujen kuntien edellytyksiä rahoittaa lakisääteisiä palveluja. 

Pudasjärvi kärsii yksittäisenä kuntana ehkä eniten Suomessa siitä, että harvaa asutusta ja syrjäisyyttä tukevat järjestelmät poistuvat ja vähenevät näinkin radikaalisti.  Pudasjärven suhteellinen asema heikkenee suhteessa muihin kuntiin mm. ikäryhmittäisten laskennallisten kustannusten muutoksen sekä syrjäisyyden laskentaperusteiden uudistumisen vuoksi. 

Pudasjärven kaupunki on toiminut jatkuvasti sen ohjauksen mukaisesti, miten kuntia ja kaupunkeja on kehotettu toimimaan. kaupunki on rakentanut ja varustanut palveluvarustusta kulloistenkin ohjeiden ja suositusten mukaisesti, kaupunki on jopa sopeuttanut palvelurakennettaan kahteen eri otteeseen saadakseen talouden lain vaatimusten mukaiseksi. Kaupunki on hakeutunut aktiivisesti kuntaliitoksiin. Kaupungilla on tämän lisäksi taseessa hyvin suuri omaisuusmassa, joka vaatii joko peruskorjausta tai alijäämää kasvattavaa alaskirjausta.
Nyt suunnitteilla oleva valtionosuusuudistus iskee rajulla voimalla juuri Pudasjärven kaupunkiin ja joihinkin muihin Pohjois-Pohjanmaan kuntiin. Suunnitellut muutokset kumuloituvat juuri Pudasjärvellä kohtalokkaasti. Pudasjärven kaupungin kannalta olisi elintärkeää vielä kerran harkita muutosten välttämättömyyttä ja kohdentumisperiaatteita. Minimissään valtionosuusalenemaan on saatava sellainen leikkuri, että näin raskaasti kohdentuvat leikkaukset eivät kohdistuessaan kaada koko kuntaa ja että muutos toteutuu lineaarisemmin kuin nyt on suunniteltu.

Pudasjärven kaupunginhallitus lähettää vielä tämän lausunnon lisäksi HT Eero Laesterän laatiman selvityksen valtionosuusuudistusesityksen vaikutuksista Pudasjärven kaupungille.

- . 	Annamme sähköpostilla perustellun lausunnon valtionosuusuudistuksesta.
- . 	Sairastavuuden tiedot - miten oikeita ovat

- . 	Kunnan lausunto kokonaisuudessaan:

Kunnanhallitus toteaa lausuntonaan valtionosuusuudistuksen perusteista, että järjestelmän yksinkertaistaminen on oikean suuntainen tavoite.

Tasausrajan nostaminen on oikea toimenpide. Tasauslisän pudottaminen 80 %:iin kuitenkin suosii keskisuuria kuntia usein heikoimmassa taloudellisessa asemassa olevien (ja joidenkin erittäin korkean verotulotason) kuntien kustannuksella. Omaan käyttöön jäävän verotulon mahdollisen kasvun lisäyksellä noin 8 %:sta 20 %:iin ei ole merkittävää kannustinvaikutusta.

Asukastiheys ja syrjäisyys mittaavat edelleen pitkälle samaa asiaa päällekkäin. Syrjäisyysluku pitäisi määritellä kuljettavien tietäisyyksien mukaan eikä linnuntietä pitkin. Näin eliminoitaisiin esimerkiksi vesistöjen joskus huomattavastikin vääristävä vaikutus. Tämä olisi hyvin mahdollista nykyisin paikkatietoaineiston pohjalta.   Se, että syrjäisyysluvun ylittäessä luvun1,5 on kerroin kolminkertainen, ei ole linjassa kuntaliitosneutraliteetin kanssa.

Toisaalta merkittävät menetykset koskevat usein juuri sellaisia kuntia, joiden palvelut ovat pitkien etäisyyksien vuoksi keskimääräistä kalliimpia järjestää.  Tämä ei voine olla uudistuksen tavoite kansalaisten yhdenvertaisuuden näkökulmasta.

THL:n laskelmien mukaan sairastavuuden paino olisi lähes yhtä suuri kuin ikärakenteen. Jotta muutokset eivät olisi liian suuria, on laskentaoletus kuitenkin sellainen, että ikärakenne vaikuttaa noin 70 % ja sairastavuus noin 24 %. Tätä suhdetta tulee vielä harkita lähemmäksi THL:n alkuperäistä tutkimukseen perustuvaa suhdetta..

Keskiasteen koulutukseen ei ole kiinnitetty huomiota riittävästi.  Jos esimerkiksi lukio tai ammatillinen koulutus loppuu kunnasta, muuttavat oppilaat toiseen kuntaan. Tällöin kunnan asukaspohjainen valtionosuus laskee samalla kun uutena kunnalle tulee oppilaskohtainen kustannus koulutuksen ylläpitäjälle.  Siis tulee kaksinkertainen menetys.

Sama koskee työpaikkaomavaraisuutta.  Jos esimerkiksi merkittävän yrityksen konkurssin vuoksi verotulot laskevat merkittävästi, kärsii kunta samaan aikaan työpaikkaomavaraisuuden heikentymisestä johtuen valtionosuuden menetyksestä.

Voimalaitosten kiinteistöveron osittainen palauttaminen osaksi verotulotasausta ei ole perusteltua.  Sen sijaan kiinteistöveron tuoton kohdentaminen myös allasalueen mahdollisille muille kunnille olisi perusteltua haittojen korvaamisen näkökulmasta.

Jos lähtökohtana on, että uusi järjestelmä on oikeudenmukaisempi, on viiden vuoden siirtymäaika pitkä, vaikka kuntakohtaiset muutokset joskus ovatkin suuria. Kohtuullinen siirtymäaika toki tarvitaan sopeutumista varten.

Muiden valtionosuuksiin tehtävien lisäysten/vähennysten ja siirtymätasauksien kokonaisuus kaipaa vielä tarkempaa avaamista, varsinkin jos niitä aiotaan yhdistellä/karsia, ennen kuin muutosten sisältöä/vaikutusta voi arvioida.

- . 	Annetut vastausvaihtoehdot ”kyllä” tai ”ei” ovat liian kategoriset, joiden pohjalta voitaisiin tehdä perusteltu arvio kuntien suhtautumisesta valtionosuusuudistusehdotukseen.

Valtionosuusehdotuksen kommentoitiin varatusta ajasta on syytä todeta, että se on aivan liian lyhyt valtionosuuskriteerien vaikutuksen analysoimiseksi ja perusteellisten kannanottojen antamiseksi. Annetussa aikataulussa arvioon yksittäisten valtionosuuskriteerien vähentämiseksi tai lisäämiseksi ei ole mitään mahdollisuuksia. Tuskin kenelläkään kuntien viranhaltijoista on mahdollisuuksia perehtyä laajaan tutkimusaineistoon ja siltä pohjalta arvioida kriteerivalintoja. Selvänä etuna on kuitenkin pidettävä kriteerien määrän oleellista vähentämistä nykyjärjestelmään verrattuna. Toisaalta tämä taas lisää järjestelmään sisältyvää ”poliittista tarkoituksenmukaisuutta”.

Tutkimustietojen perusteella ikärakenteen ja sairastavuuden painoarvot olisivat muuttuneet oleellisesti nykyisistä painoarvoista. Kriteerien painojen muutosta onkin lievennetty ”poliittisen harkinnan” perusteella, jolloin kriteerien painoarvo ei vastaa tutkimuksissa saatuja tuloksia. Tämä on osaltaan johtanut kuntien välisessä tasoituksessa ennalta haluttuun lopputulokseen. Kuntien käytettävissä oleva aika on tältäkin osin täysin riittämätön tutkimuksissa saatujen tulosten analysointiin.

Uudistuksessa on useita perustelemattomia määräytymistekijöitä. Yksi näistä on verotuloihin perustuvaan valtionosuuden tasaukseen sisältyvä 20 % omarahoitusosuus kunnille. Omarahoitusosuuden soveltaminen leikkaa tosiasiassa monien kuntien tasauslisää ja sitä kautta tuo lisäpaineita veroprosentin korottamiseksi. Kaikkien uusien kriteereiden käyttö ja muutokset olisi selkeästi perusteltava.

Ehdotuksen mukainen valtionosuusjärjestelmä johtaa epäoikeudenmukaiseen lopputulokseen, kun asiaa tarkasteltaessa otetaan huomioon kuntien koko verorahoitus (verot+valtionosuus). Tämä tarkoittaa sitä, että muita alhaisempien veropohjan kuntien tulopohjaa tasoitetaan edelleenkin niin, että monissa näistä kunnista yhteenlaskettu verorahoitus asukasta kohti laskettuna ylittää sellaisten kuntien verorahoituksen, joilla asukaskohtaiset verotulot ovat muita korkeammat. Vimpeli on juuri tällainen kunta. Esimerkkinä tästä on uuteen valtionosuusehdotukseen liittyvä tilastolaskelma. Sen mukaan (VM/KA/vs 12.12.2013) yhteensä 138 kunnalla oli vuonna 2012 pienemmät verotulot asukasta kohti laskettuna kuin Vimpelillä. Kuitenkin näistä vain 16 kunnalla oli pienemmät verorahoitustulot asukasta kohti laskettuna kuin Vimpelillä. Etelä-Pohjanmaan kuntiin verrattuna Vimpelillä oli saman vuoden tilaston mukaan viidenneksi korkeimmat asukaskohtaiset verotulot yhdessä Kauhajoen ja Ilmajoen kanssa. Kuitenkin Vimpelillä oli Etelä-Pohjanmaan kolmanneksi alhaisimmat yhteenlasketut verorahoitustulot. Tasoitus johtaa epäoikeudenmukaiseen lopputulokseen monien niiden kuntien kohdalta, jotka ovat kyenneet aktiivisen yritys- ja muun toiminnan kautta saamaan aikaan muita korkeamman veropohjan. Kuvattu tilanne syntyy valtionosuusjärjestelmässä käytettyjen kaikkien laskennallisten kriteereiden vaikutuksen tuloksena, mutta ennen kaikkea verotuloihin perustuvan valtionosuuden tasoituksen seurauksena. Tutkimukseen perustuvia laskennallisia kriteerejä ei ole syytä poliittisin päätöksin muuttaa. Tarkoitettuun lopputulokseen voidaan päästä verotuloihin perustuvaa valtionosuustasoitusta muuttamalla. Järjestelmän tasoitusta tulisi muuttaa niin, että kokonaistasoituksessa otetaan huomioon kuntien verorahoituksen määrä edellä kuvatun epäoikeudenmukaisen tilanteen välttämiseksi. Tämä huomautus koskee ensi sijassa verotuloiltaan laskennallisten verotulojen tasoitusrajan alapuolella olevia kuntia.

Nykyisen hallituksen aikana kuntien valtionosuuksia on leikattu jo kolme kertaa. Kun nyt valmisteltavana olevassa uudistuksessa on jälleen kymmeniä kuntia menettäjinä, tällaisten kuntien kannalta tilanne on kohtuuton. Vimpeli kuuluu näihin kuntiin. Lisäksi pienten taloudellisesti heikkojen kuntien kannalta uudistusta, joka tuo kymmeniä miljoonia euroja lisää valtionosuutta monille taloudellisilta resursseiltaan monin verroin vahvemmille Etelä-Suomen ja pääkaupunkiseudun ja eräille muille suurille kaupungeille, ei voi pitää oikeudenmukaisena.

- . 	Kommentit ovat kirjallisessa ilmoituksessamme.
- . 	VALTIONOSUUSJÄRJESTELMÄN UUDISTAMINEN 2015 / SODANKYLÄN KANNANOTTO

Kh 8 § / 14.01.2014

Talous- ja hallintojohtaja Päivi Vauhkonen, puh. 040 482 8991

Valtionvarainministeriön Kunta- ja aluehallinto-osasto pyytää kuntien mahdollisia kommentteja selvitysmies Arno Miettisen alustavasta ja Hallinnon ja aluekehityksen ministerityöryhmän käsittelemästä ehdotuksesta 17.1.2014 mennessä. Kommentit voi lähettää sähköisesti www-linkkiä hyväksi käyttäen tai paperilla lähettämällä ne valtionvarainministeriöön.

Kunnille varataan mahdollisuus kommentoida valtionosuusuudistuksen laskentakriteereitä ja kuntakohtaisia koelaskelmia. Selvitysmies toivoo kuntien kommentoivan alustavaa ehdotusta ja ottavan kantaa erityisesti ehdotuksen järjestelmän sisältöön, kriteereihin ja laskentaperusteisiin.
   
Valtionosuusjärjestelmäuudistuksen keskeiset pääperiaatteet ja laskentakriteerit:
 
1.	Verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasaus
•	tasausraja 100 % (nykyisin 91.86 %) 
•	tasauslisä 80 % (nykyisin 100 %) 
•	tasausvähennys 30 % lisättynä tasausrajan ylittävän osan luonnollinen logaritmi>tasausvähennys liukuva (nykyisin kiinteä 37 %) 
•	tulojen tasaukseen siirretään 700 milj. euroa (kustannusten tasauksesta, euroa/as tasasuuruisesti kuntien omarahoitusosuutta kasvattamalla)
•	puolet voimalaitosten kiinteistöverosta palautetaan tasausjärjestelmän piiriin.
 
2.	Laskennallisiin kustannuksiin sisältyvät erät:
•	ikärakenne ja sairastavuus (painot THL:n ja VATTin selvityksistä, muutettu ikärakenteen ja sairastavuuden perusteella jaettavia kokonaissummia) 
•	työttömyysaste (kunnan kerroin = kunnan työttömyysaste/koko maan keskiarvo) 
•	kaksikielisyys (kaksikielisille kunnille = kaksikielisyyden hinnasta 7 % koko asukasluvun perusteella ja 93 % ruotsinkielisen väestön perusteella, asukasluvun perusteella jaetaan n. 35 % ja ruotsinkielisten perusteella 65 % koko summasta) 
•	vieraskielisyys (kunnan kerroin = kunnan vieraskielisten osuus vähennettynä sen kunnan osuudella, jonka osuus on maan alin) 
•	asukastiheys (kunnan kerroin = koko maan keskiarvo/kunnan asukastiheys, kerroin rajattu maksimissaan 20:een) 
•	saaristo (varsinaisille saaristokunnille = asukasluvun perusteella ja saaristokunnalle, jonka asukaista vähintään puolet asuu ilman kiinteää tieyhteyttä mantereeseen = korotus on kolminkertainen) 
•	koulutustausta (kunnan kerroin = ilman tutkintoa olevien 30 – 54-vuotiaiden osuus vastaavasta ikäluokasta vähennettynä sen kunnan osuudella, jonka osuus on maan alin)
 
3.	Lisäosat
•	syrjäisyys (syrjäisyysluvun perusteella, jos syrjäisyysluku on yli 1,5 = kunnan kerroin on kolminkertainen) 
•	saamelaisten kotiseutualueen lisä (saamelaisten kotiseutualueen kunnille = asukasluvun perusteella kerrottuna saamenkielisten osuudella koko väestöstä) 
•	työpaikkaomavaraisuus (kunnan kerroin = kunnan työpaikkaomavaraisuus vähennettynä sen kunnan osuudella, jonka osuus on maan alin)
 
TALOUS- JA HALLINTOJOHTAJAN EHDOTUS:
Sodankylän kunnanhallitus päättää esittää lausuntonaan valtionosuusjärjestelmän uudistamisesta seuraavaa:

Sodankylän kunnanhallitus pitää positiivisena, että selvitysmies on onnistunut esityksessään yksinkertaistamaan nykyistä valtionosuusjärjestelmää merkittävästi. Kunnanhallitus pitää kuitenkin valitettavana, että se ei voi välttyä vaikutelmalta, jonka mukaisesti uusi valtionosuusjärjestelmä on luotu vauhdittamaan rakennemuutosta. Keskuskaupunkien valtionrahoitusta ollaan uudessa järjestelmässä lisäämässä pienempien kaupunkien ja etenkin syrjäseutujen kustannuksella. Suurimpia menettäjiä ovat alle 20 000 asukkaan kunnat.

Sodankylän kunnanhallitus pitää huonona, että esityksessä on kokonaisuutena vähennetty olosuhdetekijöiden painoarvoa liian paljon, vaikka nämä tulisi kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun vuoksi ottaa painotettuina huomioon laskelmissa. Kuntia ei tule rankaista korkeasta ikärakenteesta, sairastavuudesta, pitkistä välimatkoista ja harvasta asutuksesta. On huomattava, että kunnissa, joissa on korkea ikärakenne ja sairastavuus sekä pitkät välimatkat ja harva-asutus, on usein jo jouduttu korottamaan kunnallisveroprosenttia kohtuuttoman korkealla, että palveluntuotanto ylipäätään on mahdollista.

Syrjäisyysluvun perusteella määräytyvä valtionosuus Sodankylässä verrattuna naapurikuntiin mm. Inariin ja Kittilään on huomattavan alhainen. Kuitenkin etäisyyksiltään ja asukas- ja taajamarakenteeltaan kunnat ovat lähes samankaltaisia. Esityksessä oleva syrjäisyysluvun porrastus on liian karkea ja syrjäisyyslukua tulee porrastaa.

Sodankylän kunnanhallitus esittää, että syrjäisyyslukua porrastetaan, jottei erot lähes samankaltaisten kuntien kesken muodostu kohtuuttomiksi.

Sodankylän kunnanhallitus toteaa, että saamelaisväestön prosentuaaliseen osuuteen kunnan väkiluvusta pohjautuva jako ei valtionosuusjärjestelmäesityksessä ole oikeudenmukainen, vaan se vaarantaa saamenkielisen väestön oikeuden saada saamenkielisiä palveluita omakulttuuriselta pohjalta niissä saamelaisalueen kunnissa, joissa saamenkielisten osuus koko väestöstä on pieni. Kunnanhallitus huomauttaa, että kunta joutuu järjestämään saamenkielistä varhaiskasvatusta, alku- ja perusopetusta sekä muita saamenkielisiä palveluita ja varaamaan niihin riittävät resurssit. Kuntien syrjäisyys ja pitkät etäisyydet vaikuttavat siihen, missä saamenkielisiä palveluita on varauduttava järjestämään.

Sodankylän kunnanhallitus esittää, että selvitysmies tarkentaa lisäosissa olevan saamelaisten kotiseutualueen lisän määräytymisperustetta siten, että lisäosassa otetaan huomioon saamelaisalueen kuntien keskinäiset syrjäisyysluvut. 

Utsjoen kunnan syrjäisyysluku on 1,94, Enontekiön 1,89, Inarin 1,56 ja Sodankylän 1,34. Syrjäisyyden perusteella toteutettavan prosentuaalisen vertailun mukaisesti Utsjoelle tulisi maksattaa lisäosasta 28,82 % jako-osuus, Enontekiölle 28,08 %, Inarille 23,18 % ja Sodankylälle 19,92 %. Euromääräisesti tämä tarkoittaa, että saamelaisalueen kuntien lisäosa jakaantuisi kuntiin seuraavasti:
Utsjoki	1.000.084 €		nyt 1.610.840 €
Enontekiö	   974.405 €		nyt    489.005 €
Inari	   787.713 €		nyt 1.059.075 €
Sodankylä	   691.244 €		nyt    311.185 €

Edelleen Sodankylän kunnanhallitus esittää, että myös saamelaisalueen kunnille maksatetaan tämän lisäksi laskennallista valtionosuutta kaksikielisyydestä samalla periaatteella kuin ruotsinkielisille kunnille.

Uutena kriteerinä valtionosuusjärjestelmässä on esitetty työpaikkaomavaraisuus. Työpaikkaomavaraisuus ilmaisee alueella työssäkäyvien ja alueella asuvan työllisen työvoiman määrän välisen suhteen. Jos työpaikkaomavaraisuus on yli 100 %, on alueen työpaikkojen määrä suurempi kuin työllisen työvoiman lukumäärä. Työpaikkaomavaraisuuskriteeri kannustaa kuntaa aktiivisuuteen elinkeinopolitiikassaan ja on sen vuoksi kannatettava kriteeri.

Ehdotetussa valtionosuusjärjestelmässä laskennalliset kiinteistöverot huomioidaan valtionosuuden tasauksessa. Kiinteistöveroihin ollaan sisällyttämässä noin puolet voimalaitosten kiinteistöverosta. Tämä aiheuttaa voimalaitospaikkakunnille huomattavia menetyksiä. 

Sodankylän kunta esittää, että voimalaitosten kiinteistöveroa ei oteta mukaan verotuloihin perustuvassa valtionosuuksien tasauksessa.

Yhteenvetona Sodankylän kunnanhallitus esittää, että valtionosuusjärjestelmän määräytymisperusteet tarkastetaan uudelleen erityisesti olosuhdetekijöiden, syrjäisyysluvun, saamelaisuuslisän sekä verotulojen tasauksen osalta kansalaisten yhdenvertainen kohtelu ja tasavertaisten palvelujen tuottaminen huomioiden.

KJ:N ESITYS:
Kunnanhallitus hyväksyy talous- ja hallintojohtajan ehdotuksen sekä päättää lähettää edellä esitetyn ehdotuksen Sodankylän kunnan kannanottona Hallinnon- ja aluekehityksen ministerityöryhmän alustavaan ehdotukseen valtionosuusjärjestelmän uudistuksesta. 

KÄSITTELY:
Tuula Annala esitti, että lausuntoon lisätään seuraavaa: ”Toisaalta kuntien ei tule myöskään rangaista siitä, jos kunnat ennaltaehkäisevillä terveyspalveluilla ja muilla kuntalaisten terveyttä edistävillä palvelurakenteilla pystyvät pienentämään sairastavuutta esim. useimpien kansansairauksien osalta.”

Jyrki Manninen esitti, että lausuntoon lisätään seuraavaa (sitaateissa): 
Sodankylän kunta esittää, että voimalaitosten kiinteistöveroa ei oteta mukaan verotuloihin perustuvassa valtionosuuksien tasauksessa, ”koska tekoaltaista ja voimalaitoksista aiheutuvat haitat kohdistuvat pääasiassa Sodankylän kunnan alueelle, ja hyödyt leviävät laajasti eri kunnille jo nykyisellään.”

PÄÄTÖS:
Hyväksyttiin päätösesitys yksimielisesti Annalan ja Mannisen esittämillä täydennyksillä.

Toimeksi: hallintosihteeri

Tiedoksi: valtiovarainministeriö

- . 	Sonkajärven kunta esittää, että sairastavuuskerroin nostetaan 2,5:stä kolmeen. Kunta myös esittää, että 75-84 ja yli 85 vuotiaiden -ikäluokkien painoarvoa laskentajärjestelmässä nostetaan suuremmaksi. Verotuloihin perustuva tasauslisä tulisi myös nostaa 90 prosenttiin.
- . 	Uudistuksen lähtökohta on hyvä. Tarkoituksena on järjestelmän yksinkertaistuminen ja vanhentuneiden osa-alueiden uudistaminen. Kommenttipyyntöjä varten on kyllä paljon tausta-aineistoa, mutta olennainen valmistelun sisältö ei vaikuta tulevan esille. Aineiston todellista sisältöä on vaikea kunnolla arvioida, koska ei kerrota, miten kertoimiin, painoarvoihin ja loppusummiin oikeastaan päästään. Eräänä tärkeänä elementtinä olevaa THL:n selvitystä ei löydy VM:n sivuilta. Uudistuksen avoimuudesta ei voi sanoa, että se olisi hyvällä tasolla.

Uudistuksen oikeudenmukaisuutta pitäisi voida arvioida sillä perusteella kohtaavatko ikäryhmittäin ja sairastuvuuden mukaan aiheutuvat menot ja niihin kohdistuvat valtionosuudet. Mielenkiintoa herättää mm. kommenttipyynnön tausta-aineiston sivun neljä mukaiset tiedot siitä, että psykoosin kerroin on terveydenhuollossa 6,63 elin kuusi kertaa seuraavaksi suurimman kertoimen verran. Mitä/miten tällä kertoimella kerrotaan? Kertoimien perusteita ei esitetä materiaalissa.

VM:n sivuilta löytyvän Excel-taulukon pohjalta voi epäsuorasti päätellä, että sairastuvuusvaltionosuuden kokonaissumma Kokemäellä saadaan kertoimella 1,18 eli laskelma on 1,18 * väkiluku * 1091 euroa. Se ei kuitenkaan aukene, miten taustamuistion sairastavuuskertoimet muuntuvat yhdeksi kuntakohtaiseksi kertoimeksi. Tällaiset seikat olisi syytä avata, jotta järjestelmän oikeudenmukaisuutta ja mielekkyyttä yleensä voitaisiin pohtia.

Ikäryhmien kertoimien perusteita ei ole sen paremmin esillä. 13-15 –vuotiaat saavat terveydenhuollon kertoimeksi 0,89 ja sosiaalihuollon kertoimeksi 3,99, kun vaikka 85 vuotta täyttäneet saivat terveydenhuollon kertoimeksi 1,65, vanhustenhuollon kertoimeksi 3,03 ja sosiaalihuollon kertoimeksi 3,96. Tekemällä arvauksia laskutavasta, tämän mukaan 85 vuotta täyttänyt luo 78,4 % enemmän valtionosuutta kuin 13-15 –vuotias terveyden- ja sosiaalihuollon perusteella. Sen jälkeen pitää tietenkin huomioida sivistystoimen kustannuksia. Mutta kaikki tällainen on arvailua, kun laskutapaa ei varsinkaan kommenttiaineistossa tule esille. Tekee mieli kuitenkin kysyä, aiheuttaako keskiverto 85 vuotta täyttänyt todella vain vajaan 80 % enemmän kustannuksia sosiaali- ja terveydenhuollossa kuin 13-15 –vuotias? Jos niin on, niin kyllä olisi syytä osoittaa se todeksi ihan julkisesti. Siinä aineistossa, jonka pariin ohjataan, ei kuitenkaan kerrota ao. kertoimien käytöstä laskennassa.

Uudeksi kriteeriksi on otettu työpaikkaomavaraisuus. Mikä on tämän kriteerin tarkoitus? Jos kunnassa on paljon yrityksiä ja ne työllistävät paikkakuntalaisia ja naapurikuntien asukkaita, niin lisääkö tämä kunnan menoja esimerkiksi sosiaali- ja terveystoimessa? Kunnat eivät maksa kuntalaisten lakisääteisistä palveluista sen mukaan missä kuntalaiset ovat töissä. Työpaikat tuovat yhteisö- ja kiinteistöveroja sekä taloudellista aktiviteettia varmasti sen verran kuin infrastruktuurin ylläpitoon menee korkean työpaikkaomavaraisuuden vuoksi niiltä enemmän rahaa. Ja jos eivät saa, vaan sitä todella pitää kompensoida, niin kyllä sen verran yleisen järkeilyn vastaisen ajatuksen esittäminen on syytä perustella ja osoittaa todeksi. Nyt  näyttää vahvasti siltä, että tämän tarkoitus on joku muu kuin peruspalvelujen rahoituksen järjestämisen oikeudenmukaisuus. Jos asiasta esitettäisiin laskelmia, voisi käydä niin, että korkean työpaikkaomavaraisuuden pitäisi kenties pikemminkin maksaa ao. kunnille, koska he saavat yhteisö- ja kiinteistöverotuloja ja välillisiä hyötyjä jokaisesta työpaikassa, mutta ihmiset maksavat vain kunnallisveronsa sille paikkakunnalle, joka kuitenkin maksaa kustannukset ao. henkilöiden palveluista, heidän lapsistaan yms.. Minkä vuoksi tämä palikka on valtakunnallisesti juurikin 200 milj. euroa? Uudistuksia ja painoarvoja olisi yleensä kohtuullista perustella.

700 miljoonaa euroa ollaan siirtämässä muualta kuntien valtionosuuksista verotulotasaukseen. Verotulojen tasauksessa tasauslisän määrä on 80 % kunnan laskennallisen verotulon ja keskimääräisen verotulon välisestä erotuksesta.  Taustamateriaalissa ei ole selvitystä, miksi on päädytty mainittuun lukuun. Mitä pienempi luku on, sitä pienemmäksi kompensaatio matalan verotulon kunnille on. Myös tämä kaipaa perusteluja tuekseen. Miksi on päädytty ao. tasauslisän määrään? Muutosten vaikutus aiempaan uudistukseen on se, että pieniä verotuloja kompensoidaan nykyistä vähemmän.

Taustamateriaalissa on maininta, että valtionosuusjärjestelmä uudistetaan osana kuntarakenneuudistusta. Suhteessa tähän on jokseenkin kiusallisen oloinen sattuma, että suurin voittajaryhmä valtionosuusuudistuksessa ovat kunnat kuntakoon mukaan ryhmiteltynä, yli 100 000 asukkaan kunnat, jotka keskimäärin voittavat 34 euroa/asukas. Samaisen kuntakokotaulukon mukaan alle 20 000 asukkaan kunnat häviävät ja eritoten alle 10 000 asukkaan kunnat, joissa keskimääräinen tappio on 90 euroa /asukas.

Edellä mainitun johdosta on todettava, että uudistuksen perusteet eivät ole riittävästi nähtävillä, jotta uudistukseen voisi ottaa kantaa. Tilanteen täytyy korjaantua viimeistään varsinaisen lausuntopyynnön esittämisen yhteyteen, jotta päätöksenteon perustelujen esittämistä koskevat  edellytykset toteutuvat.

- . 	Valtionosuusuudistusta ei saa käyttää keinona muiden vireillä olevien kuntia koskevien uudistusten toteuttamiseen. 
Pelkän sairastavuuskriteerin sijaan pitää verrata sairastavuuden ja ikärakenteen suhdetta. 
Nuorempien ikäluokkien ikäryhmähintaa voisi pienentää ehdotetusta esim. 5 % ja vastaavasti vanhempien ikäluokkien ikäryhmähintaa korottaa 10 % ehdotetusta. Muutos olisi lähes kustannusneutraali. 
Uudistus tulee esitetyssä muodossa heikentämään monien kuntien taloudellista tilannetta kohtuuttomasti. Uudistuksen jälkeenkin järjestelmän tulee täyttää tarkoituksensa eli taata kuntien vastuulla olevien julkisten palveluiden järjestäminen ja niiden rahoitus koko maassa. 
Vanhempien ikäluokkien ikäryhmähintojen pienentäminen tulee pitkällä aikavälillä pienentämään valtionosuuksia koko maan tasolla väestön vanhetessa. Jos uudistuksen tavoitteena on tätä kautta pienentää kuntien valtionosuuksia, se tulee tuoda avoimesti esille perusteluissa.
- . 	Kaskisten kaupunki antaa seuraavan lausunnon valtionosuusjärjestelmän uudistusehdotuksesta 2015:
Valtionosuuksia myönnettäessä valtion tulee ottaa paremmin huomioon ne paikkakunnat, jotka ovat menettäneet merkittävän määrän työpaikkoja ja joiden työttömyys on maan ja maakunnan keskiarvoja korkeampi. Valtioneuvosto nimesi Kaskisten kaupungin äkillisen rakennemuutoksen alueeksi vuonna 2009 Oy Metsä-Botnia Ab:n lakkauttaessa sellutehtaansa Kaskisissa. Kaupunki menetti tällöin noin kolmanneksen Kaskisten työpaikoista, ts. yli 300 työpaikkaa. Nykyinen verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasausjärjestelmä johti kuitenkin siihen, että kaupunki maksoi vuosina 2009-2012 ollessaan äkillisen rakennemuutoksen alue muille kunnille enemmän valtionosuuksien tasausta (3,9 milj. euroa) kuin kaupunki sai valtionosuuksia (1,3 milj. euroa). Kaskisissa on edelleen Pohjanmaan maakunnan korkein työttömyysaste eli 12,6 %. Valtiolla tulee olla käytettävissään keinoja myöntää ainakin tilapäisesti 2-3 vuoden ajan rakennemuutospaikkakunnille korkeampia valtionosuuksia tai ainakin mahdollisen verotulon tasauksen pienentämistä korkean työttömyyden negatiivisten vaikutusten lieventämiseksi ja paikallisen taloudellisen tilanteen parantamiseksi. Muilta osin kaupungilla ei ole huomautettavaa valtionosuuksien uudistusehdotuksesta 2015.
- . 	Voimalaitoksiin kohdistuvan verotuksen historiallinen tausta tukee käsitystä siitä, että on yleisesti tunnustettu tarve korvata voimalaitosten sijaintikunnille voimalaitosrakentamisesta vesistöille ja niiden varsilla asuville aiheutuneet haitat. Erilaisten verotusmuotojen kautta on päädytty nykyiseen järjestelmään, jossa voimalaitoksista saatavat verotulot perustuvat nimenomaan kiinteistöverotukseen. Näiden verotulojen tulisi jatkossakin pysyä voimalaitosten sijaintikunnissa eikä ohjautua tasausjärjestelmän kautta sinne, minne voimalaitosrakentamisen haitatkaan eivät kohdistu.
- . 	Koska lausunnon kohteena olevat kriteerit ja niiden perusteella muodostuva valtionosuuksien määräytyminen on vielä tilanteessa, jossa ei voida päätellä valtionosuusjärjestelmän uudistamisen tuovan selkeää kuvaa siihen, toteutuuko uudistuksen tavoite kuntien välisten käyttötalouteen vaikuttavien tekijöiden tasauksesta todellisuudessa, niin kunta luonnollisesti tulee antamaan selvitysmies Arno Miettisen lopullisesta ehdotuksesta lausuntonsa sille varatun määräajan puitteissa keväällä 2014.
- . 	Kaupunginhallitus toteaa valtionosuusjärjestelmän uudistamisesta kommenttinaan, että uudistuksen tavoitteet ovat oikeansuuntaiset. 

Esityksessä on onnistuttu yksinkertaistamaan laskentajärjestelmää ja kriteerejä on vähennetty. Kunnille toimitetun materiaalin perusteella ei ole pystynyt yksityiskohtaisesti selvittämään laskennan perusteita ja uudistuksen aiheuttamia muutoksia verrattuna nykyiseen järjestelmään. Esimerkiksi sairastavuuskertoimessa huomioitujen tekijöiden sisällöstä ja laskennasta kunnat eivät ole saaneet yksityiskohtaista tietoa. Jatkossa laskentaperusteet tulisi esittää yksityiskohtaisesti, jotta kunnat voivat kohtuudella huolehtia normaalisti valtionosuusperusteiden tarkistuksesta.

Esityksen mukainen siirtymäaika uudistuksen täytäntöönpanossa on välttämätön, jotta valtionosuuksia menettävillä kunnilla on mahdollisuus varautua muutokseen. Muutokseen varautumiseen tarvitaan vähintään esitetty viiden vuoden siirtymäaika.

Mikäli uudistuksen myöhemmässä vaiheessa esitettyihin perusteisiin tehdään huomattavia muutoksia esim. kriteerien keskinäiseen painoarvoon tai kriteerien sisältöön ja muutokset vaikuttavat merkittävästi yksittäisten kuntien saamiin valtionosuuksiin, niin muutoksista on esitettävä riittävän yksityiskohtaiset laskelmat ja tarvittaessa kuntia on kuultava uudelleen.
- . 	Utajärven kunta on valtionosuusuudistusluonnoksen pohjalta suuri häviäjä. Kunta kärsii sekä laskennallisen valtionosuuden alenemasta että omarahoitusosuuden kasvusta. Lisävähennystä aiheutuu harvan asutuksen lisäosan poistumisesta, syrjäisyyskertoimen muutoksesta ja voimalaitosten kiinteistöveron kytkemisestä osittain tasausjärjestelmään.
 Kunnan valtionosuuden määrä laskisi 402 €/asukas, mikä määrä on kohtuuttoman suuri.  Laskennallinen valtionosuus pienenisi 21,569 Meurosta 20 750 Meuroon, eli 3,8 %. Omarahoitusosuus kasvaisi 9,257 Meurosta 9,641 Meuroon, eli 4,1 %. Valtionosuuden määrä laskisi 12,310 Meurosta 11,109 Meuroon. Prosentuaalinen lasku olisi 9,5 % , euromääräinen lasku 1,202 Meuroa. Kunnallisveroprosentteina mitattuna häviö olisi noin 4 %-yksikköä. 
Utajärven muutokseen vaikuttavat pääosin seuraavat asiat:
-valtionosuuden tasaus, 		- 512 000€
-syrjäisyyskerroin			- 664 000€
-erityisen harvan asutuksen kriteerin poistuminen- 682 000€”
-ikärakenne			- 1 768 000€
-sairastavuus			+ 3 294 000
Valtionosuuden tasauksen vähenemiseen vaikuttaa Utajärvellä erityisesti voimalaitosten kiinteistöveron ottaminen mukaan valtionosuuksien tasausjärjestelmään. Paitsi että muutos on epäoikeudenmukainen ja perustelematon on se sikälikin erikoinen, että vasta vuoden 2012 alusta tuli voimaan laki, jonka mukaan kiinteistöverot kokonaisuudessaan irrotetaan tasausjärjestelmästä. Nyt oltaisiin palauttamassa puolta voimalaitosten kiinteistöverosta verosta tasaukseen, mikä Utajärvellä merkitsisi noin kolmen kunnallisveroprosentin suuruista menetystä (n. 290 /asukas) nykytasoon. Muu osa kiinteistöverokokonaisuudesta pysyisi tasauksen ulkopuolella.
Erityisen harvan asutuksen kriteerin poistuminen on toinen merkittävä epätasa-arvoa lisäävä tekijä. Vuoden 2010 alusta voimaan tulleen lain kautta haluttiin turvata harvaanasuttujen, pitkien etäisyyksien kuntien mahdollisuus järjestää kuntapalvelut asukkailleen ja mahdollisuus toimia laajojen alueidensa elinvoiman kehittäjänä. Yhdessä syrjäisyystekijän muutoksen kautta kunta menettää tulon – 1,35 Meuroa – joka on  n. 460 €/asukas, eli 4,5 kunnallisveroprosenttiyksikköä. 
Syrjäisyyskertoimen ihmeellisiä vaikutuksia kuvaa seuraava esimerkki. Uudistuksen myötä Utajärven kunta saisi ko. lisää 292 000 €, (99 €/asukas) itäinen naapuri Puolanka 2 712 317 €, (935 €/asukas) ja läntinen naapuri Oulu 4 720 964 €. Ero Utajärven ja Puolangan välillä olisi 8 kunnallisveroprosenttiyksikköä. 
Työterveyshuollon ja yksityisen palvelutarjonnan määrä (KELAn maksamat kustannukset) tulisi vielä huomioida myös valtionosuusperusteissa. Tällä tavalla voitaisiin tarkastella valtion ja kuntien kustannuksia kokonaisuudessaan.
Kunnilla tulisi myös olla tiedossa sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämis- ja rahoittamistavat, ennen kuin ne voivat aidosti ottaa kantaa valtionosuusuudistukseen.
Samalla kun keskiasteen rahoitusjärjestelmän uudistus valmistellaan irrallaan peruspalvelujen valtionosuusuudistuksesta, jää korvaamatta myös ko. rahoituksen osalta kuntien rahoitusosuuden määräytymisperuste, eli se jää ilmeisesti €/asukas -perusteiseksi, eikä muutukaan ikäluokkapohjaiseksi, kuten laajasti on haluttu. Eli ikääntyneet kunnat rahoittavat näin merkittävällä tavalla nuorisovaltaisia kuntia.

- . 	Valtionosuusuudistus on tarpeellinen ja pääosin oikean suuntainen. Uudistuksen tulee  mahdollistaa elinvoimaisten kuntien olemassaolo ja muodostuminen myös maakuntakeskusten ulkopuolisilla alueilla.
Kuntataloudessa muutokset voivat olla hyvin nopeita johtuen esimerkiksi alueen teollisuuden rakennemuutoksista. Uuden järjestelmän pitäisi reagoida herkemmin näihin muutoksiin. 
-Työpaikkaomavaraisuus
Tämä kriteeri vaikuttaa väärään suuntaan silloin, kun kunta teollisuuden rakennemuutoksesta johtuen menettää työpaikkoja ja työpaikkaomavaraisuus pienenee.
-Ikärakenne
Huoltosuhteen pitäisi saada voimakkaammin vaikuttamaan kertoimiin. Lasten, vanhusten ja työelämän ulkopuolella olevien osuudella on merkittävä vaikutus kunnan palvelutarpeisiin. 
-muuta
Vuoden 2013 perusteella tehty laskelma näyttäisi että laskennalliset kustannukset pienenevät 3%, valtionosuus 3% ja korotuspaine kunnalisveroon yli 0,5% yksikköä eli käytännössä 0,75%-yksikköä. Verotulojen tasauksesta ei tulisi vähentää voimaloiden kiinteistöveroa, Kristiinankaupunki tarvitsee verontulotasauksen kokonaisuudessaan.
- . 	Uudistuksessa on hyvää mm. kustannustenjaon tarkistus vuosittain, sekä yksi ikäluokkajako. Tarvitaan lisää tietoa kertoimista ja niiden määräytymisestä, tarkempia kuntakohtaisia laskelmia, joissa perusteet näkyvät.
- . 	Lausuntopyynnössä ei ole esitetty valtionosuuskriteereiden sisältöä ja muutoksia aikaisempaan nähden riittävällä tarkkuudella. Valtionosuusuudistuksesta olisi tullut toimittaa lausuntopyynnön liitteenä yksityiskohtaisemmat selvitykset kriteerien sisällöstä ja niiden tilastollisesta yhteydestä kuntien menoihin. Pälkäne esittää yleisen huolen valtionosuuksien menettämisestä kriteereiden muutosten vuoksi, joista ei ole saatu riittävää selvyyttä.

Viime vuosina toteutetut ja edelleen jatkuvat valtionosuusleikkaukset vaikeuttavat jo sellaisenaan merkittävästi kunnan talouden hoitoa. Näiden lisäksi valtionosuusuudistus on vähentämässä Pälkäneen kunnalta lähes 700 000 euroa vuodessa. Valtio ei ole osoittanut kunnille valtionosuusleikkauksiin nähden riittävässä määrin mitä kuntien tehtäviä vähennetään tai kevennetään. Valtionvarainministeriön koosteessa kuntien tehtävien ja velvoitteiden vähentämiseksi vuoteen 2017 mennessä noin 746 miljoonaa euroa on osoitettu merkinnällä ”normin purku”. Näitä lähemmin tarkastellessa selviää, että konkreettisia tehtävien vähentämisiä  (joita ei samalla siirretä valtion tehtäväksi) on noin 180 miljoonaan euron edestä, ja josta ainakin 30 miljoonan euron sisältö on täsmentämättä. Merkittävimmät summat selvityksessä on osoitettu palvelurakenteeseen ja toimintatapoihin liittyvistä uudistusehdotuksista, joiden yhteys tehtävien tai normien määrään on heikko.

Uudistuksen laskelmissa kiinnittävät huomiota kaksikielisyyden valtionosuusperusteen kasvu 72 prosentilla (+37 milj. euroa) sekä vieraskielisyyden valtionosuusperusteen kasvu yli kymmenkertaiseksi (+423 milj. euroa). Valtionosuusuudistukseen ei kuitenkaan ole ollut käytössä lisärahaa, vaan päinvastoin kuntien valtionosuuksiin on kohdistettu merkittäviä leikkauksia. Viimeisemmässä kielilain muutoksessa 1.7.2013 kohta 5 § 3 mom. muokattiin sellaiseksi, että kuntaliitoksen perusteella muodostuvan kaksikielisen kunnan kaksikielisyyttä ei tarkastella pykälän ensimmäisen momentin mukaisesti kymmenen vuoden välein, vaan se jää voimaan toistaiseksi. Yhdessä valtionosuusuudistuksen kanssa tämä aiheuttaa perusteettoman menoautomaatin, joka ei ole kuntien kesken tasa-arvoinen ja toimii vastoin uudistuksen periaatteita laskentaperusteiden vuosittaisesta tarkastelusta.
- . 	Valtionosuusuudistus on Kauhavan kaupungin mielestä sinänsä tarpeellinen. Kau­ha­van kaupunki yhtyy näkemykseen, että nykyinen valtionosuusjärjestelmä on monimutkainen ja pitää sen vuoksi tarpeellisena uudistaa järjestelmää. Kau­ha­van kaupungin mukaan esitetyn mukainen uudistus on pääosin oikean suun­tai­nen. Uudistuksen jälkeenkin valtionosuusjärjestelmän avulla on taat­ta­va kaikille kunnille riittävä rahoitus julkisten palvelujen järjestämiseen asuk­kail­leen. Myös jatkossa valtionosuusjärjestelmän on huomioitava kuntien erilainen, se­kä palvelutarpeeseen että palvelujen rahoittamiseen liittyvä asema johtuen mm. väestön ikärakenteesta ja tulotasosta.  Valtionosuusjärjestelmän pitäisi kan­nus­taa kuntien elinvoimaisuutta sekä mahdollistaa kuntien tuloksekas toi­min­ta myös maakuntakeskusten ulkopuolisilla alueilla. Alustavien laskelmien mukaan elinvoimaiset seutukeskukset, joissa on to­teu­tet­tu merkittävimmät kuntauudistukset, tulevat menettämään valtionosuuksia.  Kun­ta­ta­lou­des­sa muutokset voivat olla hyvin nopeita johtuen esimerkiksi alu­een elinkeinojen teollisuuden rakennemuutoksista. Uuden järjestelmän pitäisi rea­goi­da herkästi äkillisiin ja pitkävaikutteisiin rakennemuutoksiin. Toisen asteen koulutus on hyvä pitää erillisenä yhden putken val­tion­osuu­des­ta. Valtionosuus on jatkossakin myönnettävä koulutuksen järjestäjälle. Toivottavaa on, että myös tulevaisuudessa on mahdollista saada oppilaitosten sekä yleisten kirjastojen perustamiskustannuksiin valtionosuutta tai –avustusta.
- . 	Komplettering: Första stycket blev av misstag borta från texten i utlåtandet:
Utlåtande om förnyandet av statsandelssystemet från och med år 2015
Raseborg är en tvåspråkig kommun med två centra Ekenäs och Karis samt en vidsträckt landbygd. Staden har en vidsträckt levande skärgård och klassas på basen av detta som kommun med skärgårdsdel.

mvh Thomas Karlsson

- . 	Verotulotasauksen laskentaperusteina tulisi palata järjestelmään, jossa huomioidaan kaikki kiinteistöverotulot laskennallisten verotulojen määrässä.
- . 	suomenkielisissä kunnissa on aikaisemmin saatu valtionosuutta (stadsandel) ruotsinkielisistä oppilaista. Tämä on nyt ehdotuksen mukaan putoamassa pois, eli ruotsinkielisen koulun ylläpitämisestä ei enää saataista valtiolta osuutta. Toivoisimme että myös suomenkielisissä kunnissa asia huomioitaisiin. Tällä ehdotuksella ruotsinkielisen koulun olemassaolo ja toiminta vaaraantuu.
- . 	Suunniteltu uudistus heilauttaa iiian isolla voimalla kuntien talouksia, eikä huomioi kuntien ei lakisääteistä - ennaltaehkäisevää toimintaa. Jos otetaan sairastavuuskerroin liian isona huomioon, palkitaan niitä kuntia, jotka eivät tee mitään sairastavuuden ja sosiaalitoimen menojen ennaltaehkäisyn hyväksi. Karviassa on panostettu ennaltaehkäisenvään toimintaan palkkaamalla kuntosaliohjaaja ja kuntosalin käyttäjiä on tämän johdosta runsaasti. Liikunta ennaltahkäisee sairauksia ja lievittää jo puhjenneita sairauksia. Kunta on palkannut oman perhetyöntekijän, joka käy perheissä ja ennaltaehkäisee esim. raskaita laitossijoituksia. Tästä on saatu säästöä vuositasolla satoja tuhansia euroja. kriteeristössä tulisi ehdottomasti ottaa huomioon kunnan tekemä ennaltaehkäisevä työ, koska sen esiin nostaminen tuo huomattavat säästöt julkiselle taloudelle. Ehdotettu järjestelmä ei kannusta tähän. Valtionosuusjärjestelmään ei voi kerralla aiheuttaa näin isoja muutoksia, tasauslisan omavastuuosuus tulee pudottaa ehdotettua pienemmäksi, esim. 5 %:iin ja katsoa, mikä tämän kokonaisvaikutus tulee olemaan. Kaikkia muutoksen aiheuttamia vaikutuksia ei kuitenkaan voida ennakoida. Siirtymäaika tulee olla myös riittävän pitkä. Asukastieheyden kerrointa ei tulisi rajata, kaikkea asumista ei kuitenkaan maamme elinkeinorakenteen vuoksi voi siirtää taajamiin. Maaseutuyrittämisellä ja haja-asutusalueen pienyrityksillä on vahva rooli maamme verotulokertymälle.
- . 	- Kaksikielisyys saa liian suuren painoarvon.
- Kielikriteereitä voitaisiin yhdenmukaistaa.
- Koulutustaustatekijä nähdään hyvänä.
- Saaristoisuuden painoarvo liian suuri.
- Koulutuksen valtionosuus on kytkettävä kokonaisuudistukseen.
- Ammattikorkeakoulun rahoituksen leikkaus pitäisi poistaa.
- Maakunta- ja seutukeskusten asemaa pitäisi laskentajärjestelmässä korostaa
- Tietopohjan kriteeristön pitäisi olla läpinäkyvä ja luotettava, tiedot pitäisi olla kuntien saatavissa ajoissa taloussuunnitelmaa varten.
- . 	Kannanotto valtionosuusjärjestelmän uudistamiseen

Vt. kamreeri Jussi Päkkilä:

Selvitysmies Arno Miettisen alustava ehdotus uudesta valtionosuusjärjestelmästä kuntakohtaisine koelaskelmineen on lähetetty 12.12.2013 kommentointikierrokselle kuntiin. Selvitysmies tekee lopullisen ehdotuksensa kommentointikierroksen jälkeen tammikuussa.  

Kuntakohtaiset laskelmat eivät ole lopullisia, vaan ne tulevat vielä muuttumaan. Val-tionosuusuudistuksen pääperiaate on, että laskentamallin kriteerejä vähennetään ja kunnan tuottaessa palvelun alle laskennallisen kustannuksen saa kunta hyödyn itsel-leen. Uudistuksessa myös siirretään painopistettä kustannusten tasauksesta tulojen tasaukseen. 

Rovaniemen kaupungin osalta järjestelmän muutos merkitsisi koelaskelman mukaan valtionosuuksiin vain lievää kasvua (+ 6 €/asukas). Rovaniemen kaupungin osalta merkittävä muutos on se, että uudessa järjestelmässä voimalaitosten kiinteistöveros-ta huomioidaan puolet verotuloihin perustuvassa valtionosuuden tasauksessa. Muu-tos on merkittävä, sillä voimalaitosveron huomioimatta jättäminen lisäisi verotuloihin perustuvaa valtionosuuden tasausta Rovaniemen osalta noin 50 euroa/asukas.

Liite 1. Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen 2015, VM:n taustamuistio ja laskelma

Esitys	Kaupunginjohtaja Esko Lotvonen:
Kannanottonaan valtionosuusjärjestelmän uudistamiseen kaupunginhallitus toteaa, että tavoite yksinkertaistaa valtionosuusjärjestelmän laskentamallia on kannatettava. Lisäksi kaupunginhallitus esittää, että voimalaitosten kiinteistöveron osittaisesta huomioon ottamisesta verotuloihin perustuvassa valtionosuuksien tasauksessa luo-vutaan ainakin vesivoimalaitosten osalta ja, että tasauksen tasauslisä nostetaan eh-dotetusta 80 %:sta 90 %:iin.

Päätös	Kaupunginhallitus päätti yksimielisesti kaupunginjohtajan esityksen mukaisesti.
- . 	Nykyjärjestelmän mukaan Savukosken kunta saa valtionosuutta v. 2014 yht. 4,7 milj. euroa. Uudessa järjestelmässä v. 2015 kunta saisi vuoden 2013 tiedoilla 4 410 179 e . On kuitenkin epävarmaa säilyttäisikö kunta  edes nykyisen valtionosuustason v. 2015.

Merkittävä negatiivinen vaikutus seurasi kunnalle siitä, kun kiinteistöverotulot poistettiin kokonaan verotulojen tasauslaskennasta. Nyt esitetään, että niitä osittain alettaisiin huomioida voimalaitoskuntien kiinteistöverosta. Tämä on oikeansuuntainen toimi, mutta vielä oikeudenmukaisempaa olisi palauttaa kiinteistöverot kokonaisuudessaan verotulojen tasauslaskentaan.
Myös tasauslisän laskeminen 20 %:lla vaikuttaa tasauslisän leikkaukseen. Tämä lisää veronkorotuspaineita etenkin alhaisen verotulon kunnissa. Savukosken veroprosenttia on jo kahtena viime vuotena jouduttu korottamaan, nyt se on jo 21,25%.

Sairastavuuskriteerin painoarvon lisääminen on hyvä asia. Tulisi kuitenkin harkita vielä ikärakenne-kriteerin painoarvon nostamista vanhusvoittoisissa kunnissa. Iäkkäistä aiheutuu kunnalle menoja, vaikka he olisivat hyväkuntoisia. Kunnan sosiaalitoimen on annettava palveluja kaikille iäkkäille henkilöille, myös kaukana asuville. Iäkkäiden osuus vain kasvaa.

Syrjäisyyslisässä ei ole huomioitu sitä, että vastaavia saaristokuntien palvelujen saavutettavuuteen liittyviä olosuhdetekijöitä löytyy myös erityisen harvaan asutuista kunnista. Palvelut ovat kaukana ja julkiset liikenneyhteydet ovat riittämättömät tai niitä ei ole lainkaan, minkä vuoksi kunnan velvoitteet ovat vain kasvaneet ja kasvavat. Tuki erityisen harvan asutuksen perusteella tulisi säilyttää.

Kriteerien painoarvojen tulisi olla sellaisia lähtökohdiltaan, että kunnat sijainnista riippumatta voivat turvata kohtuullisella ja lähes samanlaisella verorasituksella koko maassa edes lähes samanlaiset peruspalvelut asukkailleen. Mallissa esitetyt painoarvot johtaisivat valtionosuuksien ohjautumisen yhä enemmän isoihin keskuskuntiin, joissa edellytykset huolehtia palveluista ovat muutenkin paremmat (huom. myös 6-15 ikäluokkien osuuden painotus). Tiukemmalle veronkorotuspaineisiin joutuisivat kunnat, joissa ovat pitkät etäisyydet, harva asutus, palvelut vähäiset ja kaukana, vanhusväestön osuus suuri ja nuorten ikäluokkien osuus pieni.
- . 	Työpaikkaomavaraisuus on turha kriteeri. Kunnat joissa on paljon työpaikkoja saavat niistä yhteisöveroa ja kunnallisvero kertyy myös hyvin.

Tilaston mukaan asukasluvultaan pienet kunnat menettävät valtionosuutta. Uudistuksesta on siis tullut väline kuntarakenneuudistuksen toteuttamiseksi.
- . 	Työpaikkaomavaraisuusperusteessa huomioitava erityisesti se, että mikäli valtio omilla toimillaan siirtää valtionhallinnon työpaikkoja keskuskaupunkeihin, ei näistä menetyksistä saisi rangaista kuntia kaksinkertaisesti. Myös sote-alueita muodostettaessa tulee huolehtia, että työpaikat tilastoidaan sen kunnan työpaikoiksi, jossa toimipisteet sijaitsevat, eikä vastuukunnan työpaikoiksi. Kunnan työpaikkojen lukumäärän tulee perustua luotettavasti ja yhtenäisesti ilmoitettuun ja tilastoituun tietoon, mikäli työpaikkaomavaraisuus otetaan valtionosuuden perusteeksi.

Voimalaitosten kiinteistöveron huomioiminen verotulojen tasauksessa on kohtuutonta, etenkin mikäli muut kiinteistöverot edelleen jätetään verotulojen tasauksen ulkopuolelle. Esim. tuulivoimaloista tuleva kiinteistövero saattaa pelastaa monen pienen kunnan talouden, miksi juuri voimalaitosten kiinteistöveroa ollaankin nyt tasaamassa kaikille kunnille, kun ei sitä aikaisemminkaan ole tehty.

Valtionosuuden lisäykset/vähennykset -erää tulisi yksinkertaistaa. Erä paisuu vuosi vuodelta ja on jo nyt melkoinen "sillisalaatti".

Erillisvaltionosuuksien (OPH, OPM) määrää tulisi selkeästi vähentää ja siirtää tätä rahoitusta peruspalvelujen valtionosuuksiin.

- . 	Uudistuksessa on nähtävissä selkeästi tulonsiirtoa pieniltä ja vähävaraisilta kunnilta isoille ja hyvintoimeentuleville.  Osa uusista kriteereistä on tehty juuri tähän tarkoitukseen. Verotuloihin perustuva valtionosuuksien tasaus tulee ehdottomasti säilyttää entisessä muodossaan, tasauslisän pudottaminen 80 prosentiin  ihmetyttää erittäin suuresti. Se vaikeuttaisi erittäin suuresti kaikkien alhaisen tulotason kuntien tilannetta. Tässäkin halutaan ilmeisesti siirtää valtionosuuksia isoille ja hyvin toimeentuleville kunnille. Mielellään näkisimme myös uusien kriteerien ja lisäosien samoin kuin tasauksenkin muutosten perustelut ja vaikutuslaskelmat ennen varsinaista lausuntokierrosta. Kannanotto ilman perusteluita on vaikeaa.
- . 	1. Työpaikkaomavaraisuuskriteerin painoarvoa tulisi lisätä ottaen huomioon sen, mitä keskusseutujen ulkopuoliset kunnat joutuvat panostamaan työpaikkojen ja kunnan elinvoimaisuuden puolesta; niissä ei ole pendelöintiä eikä sen myötä tule asukkaaksi veronmaksajia keskuskaupungista.
2. Peruspalvelujen investointeihin tulee valtionosuutta edelleen voida myöntää koulu- ja perus-soteinvestointien osalta. Valtionosuusjärjestelmän uudistaminen ei turvaa investointien rahoitustarvetta kunnissa, joissa palvelujen tarve kasvaa enemmän kuin niiden tarvitsemien investointien rahoittaminen olisi uudessa järjestelmässä mahdollista.
3. Sairastavuuden korostaminen ikärakennekriteerin kustannuksella ei saa johtaa siihen, että kunnat eivät motivoidu saattamaan ja pitämään väkeään terveenä ja panostamaan terveydenhuoltoon.
- . 	Lukioiden ja ammatillisten koulujen rahoituksen uudistaminen on sisällytettävä tähän uudistukseen. Niiden rahoituslaskentaa tulee muuttaa kunnan omarahoituslaskennan osalta. Nykyinen järjestelmä on ollut jo pitkään siltä osin epäoikeudenmukainen. Kunta, jonka väestöstä lasten ja nuorten määrä on vähäinen kompensoi jo nyt nykyisellä järjestelmässä niitä, kuntia joissa nuorten osuus on suuri.
Esitämme, että Lukioiden ja ammatillisen koulutuksessa  kunnan rahoitusosuus tulee määräytyä koulukseen osallistuvien eli 7-25 vuotiaiden ikäryhmien perusteella, eikä koko kunnan asukasluvun perusteella.
- . 	Jotta kunnat pysyvät ottamaan kantaa valtionosuusjärjestelmän uudistamiseen ja erityisesti uudistuksen perusteisiin, on kriteeristö avattava läpinäkyvyyden varmistamiseksi.
- . 	Kuntien suhtautuminen uudistukseen riippunee paljon siitä, ovatko ne voittamassa vai häviämässä. Tohmajärven kunta on voittavalla puolella ja on helppo puoltaa uudistusta siltä kannalta. Kuntamme menetti pelkästään vuoden 2012 alusta toteutuneessa muutoksessa yli 400.000 euroa verotulojen tasausta ilman mitään siirtymäaikaa, kun kiinteistövero poistettiin tasauksen piiristä. Nyt olemme saamassa runsaat 750.000 euroa lisäystä (n. 150 €/as.), mutta useamman vuoden siirtymäajalla.

Uudistus pitää olla objektiivisesti perusteltavissa riippumatta siitä, onko oma kunta voittamassa tai häviämässä. Siksi olisi jatkotyössä syytä avata paremmin niitä laskentaperusteita, jolla ehdotettuihin kriteereihin ja niiden painotuksiin on päädytty. Tämä koskee erityisesti ikärakennetta, jonka perusteella jaetaan kuitenkin valtaosa valtionosuuksista.

Nykyjärjestelmään nähden merkittävin parannus on sairastavuuskriteerin uudistaminen. Sairastavuuden painoarvoa tulisi kasvattaa esitetystä, jos/kun asiantuntijalaskelmin on osoitettu selvä yhteys kuntien todellisiin kustannuksiin.

Kun tarkastellaan uudistuksen vaikutuksia suhteessa kuntien talouteen vuoden 2012 tuloksen ja kumulatiivisen alijäämän perusteella, lisäykset näyttävät kohdistuvan oikeansuuntaisesti alijäämäkuntien suuntaan.

Lopputulos ei kuitenkaan kaikilta osin vaikuta oikeudenmukaiselta: Vanhemman ikärakenteen kunnat ovat voittamassa suhteessa nuorekkaamman ikärakenteen kuntiin ja keskuskaupungit ja kaupunkiseudut suhteessa "reuna-alueisiin". Tämä viittaa siihen, että ikärakennepainotuksissa nuorten ja/tai työikäisten laskennallinen kustannus on arvotettu yli näiden ikäryhmien palvelutuotantoon tarvittavan rahoituksen. Tätä on kuitenkin mahdotonta arvioida tämän tarkemmin, kun ikäluokkakohtaisia perusteita ei ole avattu.

Vieraskielisten laskennalliset kustannukset kohoavat peräti 11-kertaisiksi nykyiseen verrattuna. On toki oikein huomioida maahanmuuttajien vaikutukset kunnan palveluntuotantokustannuksiin, mutta vaikka tämä hyödyttää myös Tohmajärven kuntaa, olisi hyvä tietää, mihin näin suuri laskentaperusteen muutos pohjautuu.

Uutena kriteerinä on järjestelmään tuotu työpaikkaomavaraisuus. Tällä lienee ollut ajatus tuottaa voittoja keskuskaupungeille suhteessa "kermankuorijakehyskuntiin". Tulos ei ole onnistunut, koska kehyskunnatkin ovat keskimäärin voittajia. Työpaikkaomavaraisuus onkin kriteeri, joka pitäisi tästä uudistuksesta kokonaan poistaa. Kunta hyötyy yhteisö- ja kiinteistöverotuottoina siitä, että sen alueella on työpaikkoja, eivätkä kunnassa työssäkäyvät käytä palveluita ja siten kuormita työpaikkakunnan kassaa. Tältä osin uudistusta voi siis vieläkin yksinkertaistaa ja selkeyttää.
- . 	Liperin kunta esittää, että Pohjois-Karjalan maakuntaliiton taloustyöryhmän 16.01.2014 kannanotossa esitetyt näkökohdat otetaan huomioon valtionosuusuudistuksessa.
Lisäksi asukastiheyttä laskettaessa tulisi ottaa huomioon  kunnan vesistöt pinta-alassa.
- . 	Valtionosuusuudistuksen olisi perusteltu olla vaikutuksiltaan neutraalimpi kuin ehdotuksessa. Jos VOS uudistus toteutetaan ehdotuksen mukaisesti seurauksena on että paljon hävinneet kunnat eivät pysty sopeutumaan vähentyneeseen rahoitukseen kun taas isot voittajat varmasti tulevat käyttämään koko lisärahoituksen. Vaikutuksiltaan neutraalimpi muutos voisi toteuttaa lyhyemmällä ylimenoajalla.
- . 	Yleisesti
Yleisesti uudistuksesta voidaan todeta, että ehdotettu järjestelmä on selkeämpi ja reilumpi kuin nykyinen järjestelmä. Kriteerien karsinta ehdotetussa mallissa on järkevää. Lisäksi kuntia tulee kannustaa ja luoda järjestelmä joka ohjaa kuntien toimintaa hyväksyttyyn suuntaan ja tätä toimintaa tulee palkita. Pohdinnan arvoista on kuitenkin sairastavuuskriteerin painottaminen, koska se ei välttämättä kannusta kuntia ennalta ehkäisevään toimintaan ihmisten hyvinvoinnin, terveyden ja elämänlaadun parantamiseksi. 

Lohjan kaupungin kannalta  
Uusi valtionosuusjärjestelmä vähentää Lohjan kaupungin valtionosuuksia 13 euroa/asukas. Valtionosuuden ovat verorahoituksesta 28%:a ja kaupungin käyttötuloihin uuden järjestelmän mukainen 593 000 euron valtionosuuksien väheneminen tekee 0,2%:n loven. 
Ikäkriteerin painottaminen lapsiin ja nuoriin ei palvele Lohjan ikääntyvää väestörakennetta. Kaksikielisyyden osalta kriteeri on selvempi ja oikeudenmukaisempi kuin vanhassa järjestelmässä, mutta vanha järjestelmä on taloudellisesti Lohjan kannalta parempi. Työpaikkaomavaraisuus luo kannustavuutta, mutta sen painoarvoa voisi korottaa kaupungin näkökulmasta. Verotulotasaus on uuden järjestelmän johdosta paljon oikeudenmukaisempi Lohjan kaupunkia kohtaan. Positiivista on myös vieraskielisyyden korostaminen uudessa järjestelmässä ja erityisesti Etelä-Suomen kaupunkialueiden osalta se on perusteltu kriteeri.
Verotulotasaus on uuden järjestelmän johdosta paljon oikeudenmukaisempi Lohjan kaupunkia kohtaan
Lisäksi nyt tehtävässä uudistuksessa tulisi olla mukana myös opetus- ja kulttuuritoimen valtionosuus. Valtion osuusjärjestelmää tulisi kehittää siten, että ministeriöiden jakama ja ylläpitämä ehdollinen ja harkinnanvarainen rahoitus tulisi siirtää yleisen valtionosuusjärjestelmän piiriin. Kuitenkin ministeriöiden hankkeiden yms. käynnistämisvaiheessa jakamat määrärahat tulee säilyttää.
Siirtymäaika ei vaikuta oleellisesti Lohjan kaupungin talouteen, mutta muiden kuntien osalta, joissa vaihtelut voivat olla suurempia siirtymäajan käyttö on perusteltua.

- . 	Valtionosuusjärjestelmän uudistamisen pääasiallisena tarkoituksena oli yksinkertaistaa ja selkiyttää nykyistä 48 ym kriteereihin perustuvaa järjestelmää.  Pääosa uudessa järjestelmässä sovellettavista kriteereistä ovat ymmärrettäviä: sairastaminen, työttömyys, vieraskielisyys, kaksikielisyys, ikärakenne ja asukastiheys.
Verotulotasaus
Verotulotasaukseen sovellettavassa mallissa on pääasia, että sillä tai valtionosuuksien kokonaismäärässä muutoin korvataan täysimääräisesti keskimääräistä alhaisempi asukaskohtainen verotettavien tulojen määrä, jotta perustuslain tarkoittama tasa-arvoinen oikeus peruspalveluihin lain edessä voi toteutua.
Valtionosuusjärjestelmään julkishallinnolle kuuluvat tehtävät – ei työpaikkaomavaraisuutta  
Muutostekijöinä uuteen valtionosuusjärjestelmään on otettu työpaikkaomavaraisuus sekä koulutustausta. Valtionosuusjärjestelmää kehitettäessä tulisi kuitenkin keskittyä vain julkishallinnolle kuuluvien tehtävien rahoittamiseen.  Työpaikkaomavaraisuuden käyttämistä valtionosuuksien lisäämisperusteena on erittäin vaikea perustella ymmärrettävästi.  Yksityissektorin rooli ja mahdollisuudet työpaikkojen lisäämiseen ovat huomattavasti julkishallinnon mahdollisuuksia suuremmat.  Keskuskaupunkien korkeaa työpaikkaomavaraisuutta ovat lisäksi edesauttaneet valtion keskushallinnon työpaikat keskuskaupungeissa.  Kuitenkin näiden palvelujen tarve keskuskaupungeissa aiheutuu keskuskaupungin ohella huomattavassa määrin muiden kuntien palvelutarpeista.
Millä tavoin korkea työpaikkaomavaraisuus edes lisää keskuskaupungin tuottamien peruspalvelujen tarvetta, joiden rahoittamiseksi valtionosuuslainsäädäntö on tarkoitettu?   Nykyinen valtionosuuslainsäädäntö on tältä osin huomattavasti perustellumpi. Lain kuntien peruspalvelujen valtionosuudesta 1 § mukaan 32 eri peruspalvelusta korkeintaan 1 eli ympäristönsuojelun hallinnon palvelut saattavat olla hieman korkeammat muista kunnista työssäkäyvien asukkaiden vuoksi keskuskaupungin lisätessä keskimääräistä enemmän erilaista infraa ja tuotantolaitoksia.  Kaikista muista 31 palvelusta huolehtivat omilla tuotoillaan ne peruskunnat, joiden asukkaista osa käy työssä keskuskaupungissa ja saa toimeentulonsa siellä olevista työpaikoista.  Kaupunki saa lisäksi huomattavaa taloudellista hyötyä kaupungissa työssäkäyvien suorittaessa päivittäistavaraostoksena työmatkansa yhteydessä. Samoin merkittävä osa maaseutukuntien kaikkien asukkaiden asiointimatkoista suuntautuu kaupungin yrityksiin ja  marketteihin lisäten kaupungin elinvoimaa. Elinvoimaisuutta kaupungille tuottaa myös  maaseutukuntien asukkaiden osallistuminen kaupungin kulttuuritapahtumiin ja tilaisuuksiin.  Rahavirtoja molempiin suuntiin tutkittaessa tase on huomattavan plusmerkkinen kaupungille.

Työpaikkaomavaraisuus kaupungistumiskehityksen vahvistamista bruttokansantuotteen ja elinvoimaisuuden kustannuksella
Valtionosuusuudistuksen sisältäessä työpaikkaomavaraisuuskriteerin lisävaltionosuuksilla ei selkeästi ole mitään tekemistä peruspalvelujen kustannusten rahoittamisen kanssa. Otettaessa työpaikkaomavaraisuus valtionosuuksia lisääväksi tekijäksi tuetaan ainoastaan kaupungistumiskehitystä eheän yhdyskuntarakenteen nimellä ja vahingoitetaan maaseudun elinvoimaisuutta.   Voi vakavasti pohtia, onko kaupungistumiskehityksen tukeminen valtion kestävän kehityksen tavoitteiden mukaista.  Osa kaupungistumisesta on menneen historian valossa väistämätöntä.  On kuitenkin vaarallista lähteä sitä valtion omin toimenpitein vauhdittamaan. 
Elävän maaseudun kehitysedellytysten vaarantaminen on bruttokansantuotteen kasvun kannalta erittäin vahingollista.  Supistamalla maaseudun julkishallinnon työpaikkoja samalla heikennetään yksityisen elinkeinoelämän toimintaedellytyksiä maaseudulla.  On osoitettavissa runsaasti esimerkkejä, että myös yksityiset yritykset vähentävät toimipisteitään ja liiketoimintaansa niiltä paikkakunnilta, joilta itsenäisen kunnan asema päättyy.  Vastaavansuuruista yritystoimintaa ei kyetä luomaan kasvukeskuksiin maaseudulta lakanneiden työpaikkojen tilalle. Bruttokansantuotteen kehityksen näkökulmasta tätä ei edes tavoitella, koska keskittämällä julkishallinnon työpaikkoja kasvukeskuksiin pyritään samalla tehostamisen nimissä vähentämään julkishallinnon henkilöstön tarvetta.
Globaali näkökulma huomioon kaupungistumiskehitystä vauhditettaessa
Lisänäkökulmaa on myös otettava globaaleihin ympäristökysymyksiin. Kaupungistumiskehityksen vauhdittaminen on tuhoisaa myös lisääntyneiden säätilavaihteluiden ja luonnonmullistusten vuoksi.  Kaupungistuvat ympäristöt ovat erittäin herkkiä äkillisille lisääntyneiden rankkasateiden aiheuttamille tulville.  Näistä on esimerkkejä jo Jyväskylästäkin.
Väestönkasvukerroin valtionosuuden osatekijäksi
Valtionosuusuudistuksen tekijöistä puuttuu sen sijaan keskeinen peruspalvelujen rahoitusvajetta aiheuttava tekijä, väestön kasvu.  Kun valtionosuudet määritellään 2 vuotta vanhan väestörakenteen perusteella, lisäväestön palvelujen kysyntä aiheuttaa väistämättä rahoitusvajetta.  Tämän rahoitusvajeen korjaamiseksi voidaan ottaa käyttöön ikäryhmäkohtaiset väestönmuutoskertoimet esimerkiksi kahden - kolmen edeltävän vuoden toteutuneen väestönmuutoksen perusteella.
Vastaava väestönkasvun aiheuttama palvelujen rahoitusvaje on myös verotuotoissa, mutta verotulotasauksella tämä vaje voitaneen katsoa osittain otetuksi huomioon.
Koulutustausta valtionosuustekijänä kaipaa lisäselvityksiä 
Uutena valtionosuustekijänä on esitetty otettavaksi käyttöön väestön keskimääräistä heikompi koulutustausta.  Yksittäisen kunnan peruspalvelun rahoituksen näkökulmasta lisäkustannuksia aiheutuu enemmänkin sen vuoksi, ettei kunta itse ole ammatillisen tai lukiokoulutuksen järjestäjä vaan ainoastaan palvelujen maksajan roolissa valtakunnallisten asukaskohtaisten keskiarvojen mukaisesti.  Lisäksi koulutettu väestö usein muuttaa peruskoulutuksen tai monissa tapauksissa vasta  ammatillisen koulutuksen jälkeen keskuskaupunkeihin lisäten näiden koulutustasoa ja vieden kunnan 100 % rahoittaman koulutuspääoman mukanaan.  Heikko koulutustausta sinänsä vaikuttaa varsin teoreettiselta peruspalvelujen kysyntää lisäävältä tekijältä.  Tekijän korrelointi esimerkiksi toimeentulotuen kustannusten kasvuun kaipaa lisäselvennystä.
Sosiaali- ja terveyspalvelujen valtionosuusrahoitus
Olipa sosiaali- ja terveyspalvelujen tuottamis- ja rahoitusmalli mikä tahansa, sen rahoitukseen käytettävän valtionosuusjärjestelmän tulee taata perustuslain mukaisesti kaikille yksilöille asuinpaikasta, tuloista ja varallisuudesta riippumatta yhtäläiset mahdollisuudet palvelujen saantiin.

- . 	Nykyisen valtionosuusjärjestelmän uudistamiselle on tarve, sillä järjestelmä on monimutkainen ja vinoutunut. Nykyinen järjestelmä ei ole myöskään osaltaan edesauttanut kuntien mahdollisuuksia ennakoida ja suunnitella pitkäjänteisesti talouden kehittymistään. Nykyisessä järjestelmässä on noin 48 kriteeriä, joista osa on keskenään päällekkäisiä ja vanhentuneita. Pirkkalan kunta pitää ehdotettavassa järjestelmässä hyvänä sitä, että kriteerien määrää laskettaisiin merkittävästi (8:aan ja lisäosien osalta 3:een). Edellä mainittu kriteerien vähentäminen ja selkeyttäminen on oikea askel kohti selkeämpää valtionosuusjärjestelmää. 

Pirkkalan kunta toteaa kuitenkin, että muutamaan seikkaan olisi syytä kiinnittää huomiota ennen lopullisen esityksen antamista valtionosuusjärjestelmän uudistamisesta.  
 
• Sairastavuuskriteerin painoarvoa on nostettu nykyiseen järjestelmään verrattuna merkittävästi ja vastaavasti ikärakenteen painoarvoa on suhteellisesti laskettu. Sairastavuuskriteerin korostamisen osalta on todettava, että sillä ei kannusteta sairasta-vuusindeksin aktiivista kehittämistä parempaan suuntaan vaan pikemminkin rangaistaan siitä. Mikäli kunta järjestää terveydenhuollon siten, että kuntalaisten hyvinvointi kasvaa sairastavuusindeksiin suhteutettuna, em. koituu valtionosuusjärjestelmän kautta tulopohjaan vähennys. Järjestelmän tulisi olla luonteeltaan kannustava ja julkisen talouden haasteet huomioiden ohjata kuntia kehittämään asukkaidensa hyvinvointia.

• Järjestelmän lisäosan työpaikkaomavaraisuuden korostaminen voi osaltaan lisätä seudullisen yhteistyön kannalta epätoivottavaa kuntien keskinäistä kilpailua työpaikoista. Dynamiikan lisääntymisen sijasta kunnat saattavat ryhtyä optimoimaan omaa etuaan yhteisen edun sijasta. 

• Verotulojen tasausjärjestelmän osalta Pirkkalan kunta asemoituu myös uudessa järjestelmässä nettomaksajan eli tasausvähennystä maksavaan asemaan. Tasausvähennystä maksavia kuntia tulisi olemaan koko kuntajoukko huomioiden vähän. 

• Siirtymäaikaa koskevaa linjausta voidaan pitää lähtökohtaisesti oikean suuntaisena, sillä näin merkittävän rahoitusta koskevan järjestelmämuutoksen osalta kunnissa tarvitaan aikaa järjestelmän omaksumiseen ja sopeuttamiseen.

- . 	Det är inte rätt att man blir bestraffad om man satsat på förebyggande verksamhet och har friska åldringar. Tyngdpunkten bör flyttas delvis tillbaka från sjuklighet till åldersstruktur. Kimitoön förlorar 877,58 euro per invånare gällande kriteriet åldersstruktur, detta är oskäligt.

Reformen är mycket ofördelaktig för Kimitoön kommun. Skärgårdstillägget bör bibehållas minst på nuvarande nivå.
- . 	Positiivista valtionosuusuudistusehdotuksessa on, että se yksinkertaistaa ja selkeyttää valtionosuusjärjestelmää, joka on ollut hyvin vaikeaselkoinen ja monimutkainen muinaisjäänne viime vuosikymmeniltä. Esitellyssä järjestelmässä ei ole enää puoltasataa kriteeriä vaan mallissa on pyritty löytämään kohtuullinen (riittävä) määrä jakoperusteita. Se että valtionosuuden jaon pohjana olevat tiedot tarkistetaan jatkossa vuosittain ajanmukaiseksi, on myös hyvä asia. Aikataulun osalta ensimmäisen kommenttikierroksen aikataulu on kireä. Kriteerien ja laskelmien viimeistely on vienyt oman aikansa, eikä kaikkia muuttujia ja niiden vaikutusta lopulliseen kokonaisuuteen ja käytäntöön ole ehditty kattavasti arvioida ennen kommenttikierrosta.

Verotulojen perustuvaa valtionosuuksien tasauslisää on laskettu nykyisessä valtionosuusjärjestelmässä olleesta 100 %:sta ja alkuperäisestä keskustelussa olleesta 85 %:sta 80 %:iin. Tässä suuntaus on väärä, tasauslisää tulisi ennemminkin nostaa kuin laskea 85 %:sta. Verotulojen tasauslisän tulee olla vähintään 90 %, ellei sitä voida nostaa nykyiseen 100 %:iin.

Sairastavuuden merkitys kasvaa ehdotetussa mallissa (9,6 % ->24,0 %), sen tuoma korotus valtionosuuteen on 2,5-kertainen nykyiseen verrattuna. THL:n sairastavuuskriteeristöön pohjautuvana luku olisi ollut 5-kertainen. Rääkkylän näkökulmasta oikeudenmukaisempaa on jos korotus toteutuu THL:n kriteeristön mukaisena eli 5-kertaisena. Ikäryhmien sairastavuuden painotuksen osalta vanhusten painotus sairastavuudessa pienenee ja nuorten osalta kasvaa. Sairastavimmat ja kalleimmat ikäluokat yli 75-vuotiaat ja varsinkin yli 85-vuotiaat eivät saa ehdotuksessa riittävää valtionosuuspainotusta. Vanhimpien ikäluokkien sairastavuus ja sen suuri merkitys kuntatalouteen tulee huomioida valtionosuudessa ehdotusta painotetummin. 

Saariston (0,1 %) osalta valtionosuutta jaettaisiin vain varsinaisille saaristokunnille. Saaristokuntien lisäksi myös saaristo-osakunnille tulee jakaa valtionosuutta. Tälle tekijälle on ehdotuksessa määritelty varsin pieni painotus kokonaisuuden kannalta. Saaristoisuus tuo omat haasteensa palveluiden tuottamisessa koko kunnan alueelle ja myös saaristo-osakunnat tulee huomioida. 

Syrjäisyyden osalta valtionosuus alkaa ehdotuksessa syrjäisyysluvusta 1,0 ja tuki muuttuu kolminkertaiseksi kunnissa, joiden syrjäisyysluku on yli 1,5. Rääkkylän tulee sijaintinsa puolesta saada syrjäisyysstatus ja valtionosuutta. Syrjäisyyden arvioinnissa tulee huomioida tosiasialliset olosuhteet. Rääkkylä ei laskentamallien mukaan kuulu ns. alempiin syrjäisyysluokkiin, koska Rääkkylän keskustan ”vaikutuspiiriin” lasketaan Joensuun ruutukaava-alue, jonne etäisyys on 33 km linnuntietä myöten, laajan vesistön yli. Jos etäisyys lasketaan maanteitse (62 km), kuuluu Rääkkylä syrjäisyystekijän mukaan syrjäisiin kuntiin. Lisäksi Rääkkylän osalta on huomioitava, että kunta on vesistöjen pirstoma ja sen taajama-aste on Manner-Suomen alhaisin. Matkaa naapurikuntakeskuksiin on noin 40 km tai enemmän. Yhteistä maarajaa naapurikuntien kanssa on vain 12 km!  Rääkkylän olosuhteet ovat poikkeukselliset, mikä aiheuttaa palvelutuotannolle omat haasteensa ja kustannuspaineensa. Pitkien etäisyyksien ja syrjäisyyden vuoksi lähipalvelut on turvattava Rääkkylässä myös jatkossa.  Syrjäisyyttä tulee mitata tosiasiallisten kulkuväylien mukaan teitä pitkin, ei keinotekoisesti linnunteitse.

Asukastiheyden (0,7 %) osalta kuntien harva-asutus ja alhainen taajama-aste tulisi muodostaa yhdeksi valtionosuudessa painotettavaksi kriteeriksi, ne vaikuttavat suuresti kuntien kustannuksiin. Tiheästi asutuissa taajamissa on edullisempaa järjestää palvelut kuntalaisille kuin harvaan asutuilla haja-asutusalueilla. Rääkkylässä on Manner-Suomen matalin taajama-aste ja se osaltaan vaikeuttaa sekä tuo kustannuksia palveluiden järjestämisessä tasavertaisesti kaikille kuntalaisille. 

Ehdotuksessa määritelty viiden vuoden siirtymäaika voisi olla kuusi vuotta ja alussa vuotuinen maksimivähennys tulisi olla enintään 40 euroa asukasta kohti kolme ensimmäistä vuotta, jolloin uudistuksessa menettävät kunnat ehtivät paremmin valmistautua valtionosuuden aiheuttamaan muutokseen. Suunnitteilla oleva tiukkeneva alijäämän kattamisvelvollisuus ja uuden valtionosuusjärjestelmän mahdollisesti aiheuttama valtionosuuksien väheneminen on vaikea yhtälö ratkaistavaksi valtio-osuuksia menettävissä kunnissa. Kuntien on vaikea tai mahdotonta kattaa kertyneet alijäämät jos valtionosuudet alenevat.

Työpaikkaomavaraisuus valtionosuuskriteerinä kannustaa kuntia aktiiviseen elinkeinopolitiikkaan mutta se voi lisätä kuntien välistä epätervettä kilpailua yrityksistä seuduilla ja laajemmillakin alueilla. Se voi johtaa seuduilla myös nykyistä laajempaan kuntarajakateuteen ja huonontaa kuntien keskinäistä yhteistyötä, joka on tärkeää osana kuntien palveluntuotantoa. 

Rääkkylän kunta kykenee turvaamaan jatkossakin kuntalaisilleen laadukkaat peruspalvelut, jos valmisteilla oleva valtionosuusjärjestelmä ei vie pohjaa sen palvelutuotannolta.  Kuntien toimintaedellytykset on turvattava tarkoituksenmukaisella, kuntien erityisolosuhteet huomioivalla valtionosuusuudistuksella. Valtionosuuden perusteena täytyy olla väestömäärä ja – rakenne sekä palvelutarpeet ja kunnan erityisolosuhteet.
- . 	Esitetyt kriteerit ovat pääosin käyttökelpoisia. Sairastavuuskertoimen osalta voisi ajatella, että nykyiset tilastot mahdollistaisivat laajemmatkin määräytymisperusteet.

Ikärakenteen painotusten muutokset ovat nykyisen kehityksen kannalta hyvin perusteltuja.

Työpaikkaomavaraisuus voidaan nähdä osin ongelmallisena, koska yksittäisen kunnan kohdalla voi tapahtua hyvinkin nopeita kunnasta riippumattomia muutoksia esim. teollisen rakennemuutoksen myötä. Kun aktiivisen elinkeinopolitiikan kannustimena ovat jo työpaikat ja verotulot, niin on hieman vaikea nähdä työpaikkaomavaraisuuden merkitystä osana valtionosuusjärjestelmää.
- . 	Valtionvarainministeriön Kunta- ja aluehallinto-osasto pyytää kuntien mahdollisia kommentteja selvitysmies Arno Miettisen alustavasta ja Hallinnon ja aluekehityksen ministerityöryhmän 12.12.2013 käsittelemästä ehdotuksesta 17.1.2014 mennessä sähköisesti.

Kunnille varataan mahdollisuus kommentoida Valtionosuusuudistuksen laskentakriteereitä ja kuntakohtaisia koelaskelmia. Kuntien toivotaan kommentoivan alustavaa ehdotusta ja ottavan kantaa erityisesti ehdotuksen järjestelmän sisältöön, kriteereihin ja laskentaperusteisiin. 

Ikärakenne 

Vanhempien ikäryhmien valtionosuuden perusteena käytettäviä ikäryhmähintoja on pienennetty merkittävästi. Varsinkin yli 85-vuotiaiden ikäryhmähintaa on pienennetty noin 30 %. Vastaavasti lasten ja nuorten ikäryhmähintoja on nostettu ja perusteluina on käytetty mm. huostaanottojen aiheuttamien kustannusten korvaavuutta. 

Uusi ikäryhmäpainotus 6-15 vuotiaisiin yli 65-vuotiaiden kustannuksella ohjaa rahoitusta täysin väärään suuntaan. Alle 15-vuotiaiden lapsiperheiden vanhemmat ovat pääosin työssäkäyviä kuntalaisia ja ovat siten tuottavia veronmaksajia kunnille. Suunniteltu muutos hyödyttää kasvukeskuskuntia joissa on muutenkin vahva ja vakaa veropohja. Esitetty järjestelmä heikentää dramaattisesti vanhusvoittoisia kuntia joiden verotulokertymä on ikärakenteen johdosta erittäin heikko. Järjestelmä vahvistaa edelleen kuntia mitkä ovat taloudellisesti vahvoja ja omaavat terveen ikärakenteen ja heikentää entisestään kuntia joissa huoltosuhde ikärakenteen vuoksi on epäedullinen. 

Suhteellisesti vanhempien ikäryhmien hintojen pienentäminen ei vastaa ikääntyneen väestön sosiaali- ja terveydenhuollon palvelujen tuottamisesta aiheutuvia kustannuksia, joiden on todettu lisääntyneen jo 50 ikävuoden jälkeen. Varsinkin yli 85-vuotiaiden ikäryhmän kunnalle aiheuttamat kustannukset ovat merkittävästi suuremmat, kuin valtionosuusuudistuksen ikäryhmähinnan 16 799 euron valtionosuusperuste, koska väistämättä tässä ikäryhmässä mm. laitoshoidon tarve lisääntyy, jolloin kunnille aiheutuvat kustannuksetkin lisääntyvät. 

Mänttä-Vilppulan kaupungin näkemyksen mukaan vanhempien ikäryhmien valtionosuusperusteen pienentämiselle ei ole järkeviä perusteita. Kaupunki esittää, että lopullisessa valtionosuusuudistuksessa vanhempien ikäryhmien painoarvoa ei missään tapauksessa tule heikentää ehdotuksessa esitetyllä tavalla. 

Mänttä-Vilppulan kaupunki

- . 	Koko järjestelmän pitää olla läpinäkyvä, yksinkertainen ja ennustettava.
Uudistuksen pitäisi olla oikeudenmukainen kuntien välillä. Nyt esitys tukee keskuskuntia, joilla on jo luontaisesti paremmat edellytykset hoitaa tehtäviään kuin reuna-alueilla sijaitsevilla kunnilla. Tuleeko uudistuksesta pakote kuntaliitoksiin? Alueet, joissa on jo tehty isoja kuntaliitoksia näyttävät kärsivän, mutta ne missä odotetaan keskuskaupunkiin liittymisiä, niissä keskuskaupunkeja palkitaan.
- . 	Lisäosien osalta on tärkeää, että niihin on sisällytetty työpaikkaomavaraisuus. Työpaikkaomavaraisuuden painoarvoa voisi jopa lisätä, koska kuntien välinen pendelöinti johtaa vääristyvään verotulojen jakautumiseen suhteessa palvelujen kysyntään ja tuottamiseen. Matalan työpaikkaomavaraisuuden kunnat hyötyvät toisen kunnan alueella olevista työpaikoista ilman, että niille syntyy työpaikkojen kehittämiseen ja luomiseen liittyviä kustannuksia ja velvoitteita.
- . 	Tämän ehdotuksen toteuttaminen on aivan liian suuri tulojen siirto syrjäseutujen kunnilta keskuskaupungeille ja niiden nukkumalähiöille. Valtionosuusjärjestelmän tulee mahdollistaa tasavertainen palvelujen saavutettavuus myös maakuntien reuna-alueilla. Jos valtionosuuslaki hyväksytään tämän ehdotuksen mukaisesti, etääntyvät palvelut kauempana keskuskaupungeista sijaitsevien kuntien asukkaiden saavuttamattomiin.
- . 	Verotulojen tasauksen tasauslisän pudotus 80 %:iin on liian suuri. Sairastavuuden painoarvo on perusteena noussut aikaisemmasta, mikä on hyvä asia. Painoarvo voisi olla kuitenkin esitettyä korkeampi.
- . 	Työpaikkaomavaraisuus pitäisi poistaa vos-kriteereistä.

Saaristoisuuden kriteeri tulee rakentaa siten että se huomioi myös saaristo-osakuntien palveluiden saavutettavuudesta johtuvat erityistarpeet.
- . 	Grundproblemet i mångt och mycket är att kommunens uppgifter borde ses över och skyldigheterna minskas och då kunde statsandelssystemet kvarstå såsom tidigare.
- . 	Uudistus on oikeansuuntainen. Vahvuuksia ovat ehdotetun mallin selkeys ja kannustavuus suhteessa nykyjärjestelmään. Valtionosuusjärjestelmän toimivuutta kuitenkin heikentää valtion määräämien velvoitteiden rahoituksen matala taso (vuonna 2014 taso on 29,57 %).
Jatkossa valtion osoittamiin kuntien uusiin tehtäviin ja velvoitteisiin tulee ohjata täysimääräinen rahoitus valtion taholta.

- . 	Omien verotulojen ja verotuloihin perustuvan valtionosuuden tasauksen laskentaperusteen ja maksuajankohdan välinen viive tulisi saada mahdollisimman lyhyeksi, jotta järjestelmä mahdollisimman tehokkaasti reakoisi omien verotulojen muutokseen ja näin aiheuttaisi toiminnan sujuvalle rahoitukselle mahdollisimman vähän vaurioita. Onko uuden tasausjärjestelmän tarkoitus alasajaa niitä kuntia, joilla omien verotulojen kertyminen on selvästi pieni.

Perusturvan valtionosuuksissa tulisi harkita sen ohjaamista suoraan sote-alueille, jotka toivottavasti syntyvät maakuntapohjille. Näistä sitten sote-alueen omarahoitusosuus jaettaisiin jäsenkunnille asukasperusteisesti. - Esimerkiksi meillä maksetaan ihmisen elinkaaresta sote-mielessä kallis lapsuus ja nuoruus, ylioppilaina he lähtevät korkeakouluihin, tekevät terveen elämän työpanoksensa asutuskeskuksissa ja monet palaavat sitten takaisin kotijärven rannalle viettämään turvallista vanhuutta, jolloin kuitenkin elinkaaren sote-mielessä kallein aika on käsillä. Elinkaaren aikaisen suurimman verohyödyn saavat eri kunnat, kuin ne, jotka vastaavat vanhhuden sotekustannuksistsa.  Ellei valtionosuutta voida kohdistaa sote-alueille, voisiko tämän vanhusmuuton jotenkin huomioida kriteeristössä.
- . 	Ehdotus ei turvaa kunnille riittävää rahoitusta lain tasoisin normein annettujen tehtävien hoitamiseen
- . 	Parkanon kaupungin lausunto eri kriteerittäin lähetetään erikseen VM:n Päivi Laajalalle ja selvitysmies Arno Miettiselle.
Tässä sen mukaiset varsinaiset kommenttimme uudistuksesta:

Valtionosuusuudistus on Parkanon kaupungin mielestä sinänsä tarpeellinen ja osittain oikeansuuntainen. Uudistuksen tulisi kuitenkin voimakkaammin ottaa huomioon pienempien kaupunkiseutujen ja myös maakuntien keskuskaupungeista etäämmällä olevien kuntien palvelutarpeen ja elinvoiman vahvistaminen. Valtionosuusjärjestelmän pitäisi mahdollistaa elinvoimaisten kuntien muodostumisen myös maakuntakeskusten ulkopuolisille alueille.

Nykyisellään esityksen vaikutus kuntarakenteen kehittämiseen seutukeskuksissa saattaa olla negatiivinen, kun alueen kaikki kunnat saattavat olla menettäjiä. Kuntataloudessa myös muutokset voivat olla hyvin nopeita johtuen esimerkiksi alueen teollisuuden rakennemuutoksista. Uuden järjestelmän pitäisi reagoida herkemmin näihin muutoksiin sekä demograafiseen palvelutarpeen kasvamiseen.

Seuraavassa on otettu kantaa olennaisimpiin valtionosuuskriteereihin valtionosuusuudistuksessa:

Ikärakenne
Huoltosuhteen tulee vaikuttaa voimakkaammin kertoimiin. Lasten, vanhusten ja työelämän ulkopuolella olevien osuudella on merkittävä vaikutus kunnan palvelutarpeisiin. Varsinkin kun jatkossa vanhusten määrä kasvaa, valtion olisi tuettava kuntia joissa palvelutarve kasvaa merkittävästi suhteessa työssäkäyviin ikäluokkiin.

Sairastavuus
Valtionosuusuudistus korostaa sairastavuuden merkitystä. Tämä tulee ottaa huomioon, sillä sairastavuus aiheuttaa ison palvelutarpeen kunnalle.

Työttömyysaste
Työttömyysaste tulee ottaa huomioon valtionosuusuudistuksessa. Työttömyyden aktiivinen hoitaminen kunnan ja TE-toimiston yhteistyöllä on tärkeä palvelutarve, johon sekä valtion että kuntien tulee satsata.

Asukastiheys
Valtionosuuksia tulee jatkossakin painottaa suhteellisesti harvemman asukastiheyden kuntiin.

Koulutustausta
Koulutustaustaprofiililla ei tule olla eriarvoistavaa vaikutusta valtionosuusuudistusta kehitettäessä.

Syrjäisyys
Syrjäisyys tulee jatkossakin ottaa huomioon valtionosuuksissa, sillä se aiheuttaa pienemmällekin kunnalle suhteellisesti ottaen isomman palvelutarpeen.

Työpaikkaomavaraisuus
Työpaikkaomavaraisuuden ottaminen huomioon on oikeansuuntainen kriteeri, koska kunnan tulee toiminnassaan pyrkiä kehittämään yrittäjyyden ja työllistämisen edellytyksiä alueellaan. Tämä kriteeri voi kuitenkin vaikuttaa väärään suuntaan silloin, kun kunta teollisuuden rakennemuutoksesta johtuen menettää työpaikkoja ja työpaikkaomavaraisuus pienenee.

Verotulojen tasaus
Tämä on edelleen tärkeä elementti edelleenkin valtionosuuksien jakamisessa.

Opetus- ja kulttuuritoimen valtionosuudet
Opetus- ja kulttuuritoimen valtionosuuksia ei pitäisi irrottaa yleisestä valtionosuuksien jakotarkastelusta, vaan kunnan tulisi voida ohjata myös tämän perusteella jaettavaa valtionosuutta palvelutarpeisiinsa.

- . 	Valtionosuusuudistusta on syytä tarkastella myös perustuslain näkökulmasta. Ei liene lain hengen mukaista, että kansalaisten yhdenvertaiset perusoikeudet vaarantuvat. Esitys väistämättä johtaa siihen, että maassa on tämän jälkeen alueita joilla ei ole varaa tuottaa kuntien vastuulla olevia peruspalveluita. Koska valtion taloudellinen tilanne on heikko, on syytä paremminkin miettiä mitä lakisääteisiä palveluita voimme palveluvalikoimasta karsia maanlaajuisesti. 

- . 	Nykyisen valtionosuusjärjestelmän uudistamiselle on tarve, sillä järjestelmä on monimutkainen ja vinoutunut. Nykyinen järjestelmä ei ole myöskään edesauttanut kuntien mahdollisuuksia ennakoida ja suunnitella pitkäjäntei-sesti talouden kehittymistä. Yksi uudistuksen tärkeimmistä muutoksista on valtion ja kuntien kustannusten jaon tarkistuksen muuttuminen vuosittaisek-si. Merkittävää on myös valtionosuuspäätöksen perusteena käytettävien tie-tojen ajantasaisuus, oikeellisuus ja läpinäkyvyys.  

		Laskentakriteerien osalta ikärakenteen merkittävä muutos huolettaa. Ikära-kenneryhmien 75-85+ painoarvojen alentaminen esitetyn kaltaisesti ja sa-manaikainen elinajanodotteen nousu tulevat vaikuttamaan kuntien talouteen negatiivisesti. Em. ikäryhmät tulevat kasvamaan, mutta painoarvot valtion-osuuslaskennassa pienenevät. 

		Laskentakriteereistä sairastavuuden painoarvoa olisi voinut korostaa vieläkin enemmän, kuten THL on esittänyt. Tärkeätä kuitenkin on, että laskennassa käytetään kaikki mahdollinen olemassa oleva kuntakohtainen tieto, jotta kuntien todellinen tilanne sairastavuuden osalta näkyy myös valtion-osuuksissa. Esimerkiksi tietosuoja ei saisi olla esteenä todenmukaisen tiedon käyttämiselle sekä valtionosuuksien oikealle muodostumiselle. Lisäksi uutta järjestelmää laadittaessa olisi järkevää pyrkiä ohjaamaan kuntien toimintaa terveys- ja sosiaalipoliittisten tavoitteiden mukaisesti ja mm. pyrkiä kaventamaan terveyseroja. Saavutuksista tulisi myös palkita.

		Uuden laskentakriteerin, työpaikkaomavaraisuuden, tavoite hämmentää. Aiheuttaako se ajan hengen vastaista nurkkakuntaisuutta ja kuntien välisen elinkeinopolitiikan hyytymistä? 

		Yleisesti ottaen laskentakriteerit kohdistuvat kuntien kannalta oikeisiin kus-tannuksiin, mutta niiden muodostumista, tavoitteita ja perusteluja tulisi se-littää tarkemmin. Laskentakriteerien tulee kuitenkin olla sellaiset, että ra-hoitusperiaate säilyy.

		Verotuloihin perustuvan tasauksen muutossuunta on oikea, sillä kunta hyö-tyy verotulojen kasvusta tasausrajan ja tasauslisäprosentin erotuksen verran eli 20 prosenttia, kun nykyisin kunnan verotulojen kasvu vähentää vastaa-vasti tasauslisää. Tasauslisäprosentti olisi toki voinut olla korkeampikin, kuten valmisteluvaiheessa on ollut.

- . 	Ehdotus, että ammattikorkeakoulujen rahoituksen siirtyessä valtiolle kerätään vastaava rahamäärä kunnilta pois noin kolmanneksen painoarvolla peruspalvelujen valtionosuuden puolelta ei ole looginen. Ammattikorkeakoulujen rahoitusvastuun siirto valtiolle ei tulisi lähtökohtaisesti vaikuttaa peruspalvelujen valtionosuuden suuruuteen.