Oikeusministeriö				Dnro 22/2011	
PL 25
00023  VALTIONEUVOSTO		          	20.6.2011		1 (8)		       	

oikeusministerio@om.fi

Lausuntopyyntönne: OM 7/021/2010, 26.4.2011
HOVI- JA HALLINTO-OIKEUSVERKOSTON KEHITTÄMINEN (Oikeusministeriön mietintöjä ja lausuntoja 17/2011)

Lausuntonaan Suomen Asianajajaliitto ("Asianajajaliitto") esittää kunnioittavasti seuraavaa:

1. Yleistä

Asianajajaliitto korostaa, että tuomioistuinverkostoa koskevat ratkaisut tulee tehdä siten, ettei asianosaisten oikeusturvaa heikennetä. Resurssien tulee olla riittävät ja tuomioistuinpalveluiden saatavuus tulee turvata myös maantieteellisesti siten, ettei asianosaisille aiheutuvia kustannuksia kasvateta. Oikeudenkäyntikulujen määrää on jo nykyisin pidetty ongelmana. Ratkaisut tulee tehdä tulevaisuutta silmälläpitäen pidemmällä tähtäimellä. 

Toimenpiteitä ei voida perustaa olettamaan käsiteltävien asioiden vähenemisestä edes tietyissä hovioikeuksissa. Näin ollen, jos nyt karsitaan resursseja muutoksenhakuportaasta, tällä saattaa olla tulevaisuudessa negatiivisia vaikutuksia. Taloudellisen toimeliaisuuden jälleen lisääntyessä on todennäköistä, että esimerkiksi kaupallisten riitojen määrä lisääntyy. Niin ikään on oletettavaa, että hiljattaisen taantuman aikaiset konkurssi- ja talousrikosasiat tulevat työllistämään myös tuomioistuimia jatkossa. Poliisin talousrikostutkintaan saamat lisäresurssit tulevat näkymään lisääntyvinä juttumäärinä myös tuomioistuimissa. Vaikkakin, perustellusti, alioikeuksien edellytyksiä tehdä entistä parempia tuomioita on käräjäoikeuksien vähentämisen myötä parannettu, esim. kaupallisissa asioissa muutoksenhaku tullee myös jatkossa olemaan pääsääntö. Joissakin yhteyksissä ennakoitu juttumäärien aleneminen ei siten välttämättä ole pysyvää.

Yleisten tuomioistuinten käsittelyyn tulevien riita-asioiden määrää on viime vuosina vähentänyt mm. asianosaisten tietoisuus siitä, että mahdollisen muutoksenhaun myötä käsittelyaika tulee olemaan pitkähkö, varsinkin pääkaupunkiseudulla. Tuomioistuinten ruuhkautuminen on siten Asianajajaliiton käsityksen mukaan osin itseohjautuvasti vaikuttanut siihen, että juttumäärät ovat vähentyneet. 

Tämänhetkiset juttumäärät eivät siten välttämättä ole luotettava peruste arvioida tulevaisuuden juttumääriä.

Asianajajaliitto pitää tärkeänä sitä, että resurssit kohdistetaan kulloisessakin tilanteessa tehokkaimmalla mahdollisella tavalla sinne, missä sekä lukumääräisesti enimmät että sisällöltään vaativimmat jutut ovat. Näin ollen yksiköiden koon tulee Asianajajaliiton käsityksen mukaan jatkossakin määräytyä juttukantaan ja siitä johtuviin tarpeisiin perustuen. Samalla tulee kuitenkin huolehtia siitä, että oikeusturvan valtakunnallinen saatavuus varmistetaan.

Asianajajaliitto kannattaa mietinnössä esitettyjä pyrkimyksiä hovi- ja hallinto-oikeuksien työtapojen edelleen kehittämiseksi. Asianajajaliitto ja sen paikallisosastot kunkin alueen asianajajien edustajina ovat tässä kehitystyössä mielellään mukana alusta alkaen ja itse asiassa niiden tuleekin olla ko. työssä mukana, ei vähiten siitä syystä, että ns. asiakasnäkökulma tuomioistuinten kehittämisessä tulee riittävästi huomioon otetuksi. 

2. Hovioikeusmenettelyn mahdollisesta keventämisestä ja pääkäsittelyjen mahdollisesta vähentämisestä tulevaisuudessa

Asianajajaliitto yhtyy työryhmän esittämään näkemykseen siitä, että hovioikeusmenettelyjä tulisi lähtökohtaisesti pyrkiä keventämään. Hovioikeusmenettelyn keventäminen ei kuitenkaan saa tapahtua yksityisten ja yritysten oikeusturvan kustannuksella. Yksityisillä ja yrityksillä tulee olla jatkossakin tehokkaat muutoksenhakumahdollisuudet heidän kannaltaan olennaisissa asioissa. Oikeusvaltion perustehtävä on taata tähän riittävät resurssit. 

Asianajajaliitto ei pidä hyväksyttävänä tilannetta, jossa alioikeuden tuomiosta muodostuu tulevaisuudessa tosiasiassa lopullinen tuomio ja muutoksenhakumahdollisuus muodostuu erilaisten rajausten myötä lähinnä teoreettiseksi vaihtoehdoksi. Asianajajaliitto esimerkiksi suhtautuu ainakin tällä erää varauksellisesti ajatuksiin muutoksenhaun rajoittamisesta pelkkiin oikeuskysymyksiin. Asianosaisen on lähtökohtaisesti myös muutoksenhakuvaiheessa voitava hakea muutosta myös näyttökysymyksiin. 

Asianajajaliiton käsityksen mukaan hovioikeusmenettelyä tulisi kuitenkin kehittää siten, että hovioikeusvaiheen kannalta turha ja tarpeeton todistelu karsittaisiin aiempaa tehokkaammin pois. Asianajajaliitto katsookin, että hovioikeuden aktiivista prosessinjohtoa tulisi voimakkaasti kehittää. Muun ohessa aktiivisella prosessinjohdolla ja hovioikeudessa pidettävillä valmisteluistunnoilla tulisi pyrkiä karsimaan näyttö vain hovioikeusvaiheen kannalta oleelliseen. 

Yksi myös mietinnössä esiin tuotu vaihtoehto on alioikeudessa tehtyjen tallenteiden hyväksikäyttö. Tästä saadut kokemukset esim. Ruotsista ovat kuitenkin Asianajajaliiton näkemyksen mukaan varsin ristiriitaisia. Ensisijaisesti tulisi Asianajajaliiton käsityksen mukaan jatkossakin pyrkiä siihen, että sen näytön, jonka hovioikeus ottaa vastaan, se ottaa vastaan välittömästi suullisessa käsittelyssä eikä tallenteiden välityksin. Tallenteiden mahdollinen käyttäminen tulevaisuudessa edellyttää joka tapauksessa asian huolellista selvittämistä ja siihen liittyvien eri näkökohtien huomioon ottamista.

Keskeisessä asemassa muutoksen hakemisen vähentämisessä, myös näyttökysymysten osalta, on luonnollisesti alioikeuden tuomioiden taso ja perusteellisuus. Alioikeuden tuomioita tulisi edelleen pyrkiä kehittämään mm. siten, että asiassa relevantti näyttö tulisi riittävän tarkasti selostettua, jolloin todistajien uudelleen kuulemisen tarve hovioikeudessa vähenisi. Tavoitteena on luonnollisesti se, että hovioikeudessa voitaisiin keskittyä argumentoimaan niistä johtopäätöksistä, joita alioikeuden tuomioon kirjatusta näytöstä tehdään, itse näytön uudelleen esittämisen sijaan.

Ottaen huomioon muutoksenhaun yleisyyden, se mietinnön sivulla 61 todettu, että hovioikeuksien sijaintipaikkakunnalla ei olisi oikeuden saatavuuden suhteen yhtä suurta merkitystä kuin esim. käräjäoikeuksien sijainnilla, ei ole Asianajajaliiton mielestä oikea lähtökohta asian arvioinnille.  Ko. näkökulma ei riittävästi huomioi sitä, että muutoksenhaku on kuitenkin yleistä ja varsinkin, jos ns. matkakäräjistä pyritään luopumaan, tuomioistuimen sijainnilla on kustannussyistä ja tuomioistuinten saavutettavuuden kannalta suuri merkitys asianosaisille oikeusturvan saatavuuden kannalta. 

Pääkäsittelyjen vähentämistä ei myöskään tule ottaa nyt ehdotetun uudistuksen lähtökohdaksi, kuten mietinnön sivulla 64 todetusta voidaan päätellä. Asianajajaliitto on siten eri mieltä mietinnön s. 64 todetusta: ” Etäisyyksien merkitystä ei kuitenkaan ole syytä erityisesti korostaa varsinkaan, jos pääkäsittelyt jo toteutettujen hovioikeusmenettelyä koskevien muutosten ja toimikunnan esille ottamien mahdollisesti vastaisuudessa toteutettavien muutosten johdosta vähenevät.” 

Asianajajaliitto ei siten pidä oikeana otettua lähtökohtaa, jonka mukaan hovioikeusverkostoa karsitaan sellaisten uudistusten ja muiden mietinnössä viitattujen toimenpiteiden perusteella, joiden vaikutusta ei tiedetä ja joiden toteuttamisesta ei ole edes päätetty. 

Mietinnössä ei ole riittävästi käsitelty kaikkia vaihtoehtoja hovioikeuksien työmäärän tasaamiseksi. Siinä ei ole pohdittu esimerkiksi tuomiopiirien järjestelyjen mahdollistamia toimintavaihtoehtoja, koska tämä ”(v)aihtoehto ei olisi ollut toimeksiannon mukainen” (mietinnön s. 51).

Hallinto-oikeusverkoston karsimista työryhmän ehdottamalla tavalla Asianajajaliitto sen sijaan pitää lähtökohtaisesti perusteltuna, sikäli kuin lisääntyvät suulliset käsittelyt myös hallinto-oikeuksissa eivät anna aihetta arvioida asiaa tulevaisuudessa toisin. Hallinto-oikeusverkoston supistamisen negatiivisia vaikutuksia voidaan joka tapauksessa eliminoida sillä, että hallinto-oikeudet pitävät istuntoja eri paikkakunnilla.

3. Oikeusturvan toteuttamisen kustannuksista

Asianajajaliitto pitää erityisen tärkeänä suunnitelluista uudistuksista aiheutuvien oikeusturvan antamisen kokonaiskustannusten huomioimista. Erityisesti pidentyvät matkat hovioikeuteen aiheuttavat lisääntyvää ajanhukkaa ja sitä kautta lisäävät järjestelmän kokonaiskustannuksia, joko oikeusapujärjestelmän kustannusten kautta tai ns. itse maksavien asiakkaiden kasvavina kustannuksina, siten lisäten myös yritysten ja kansalaisten alueellista eriarvoisuutta. (Myös syyttäjälaitokselle aiheutuvat lisäkustannukset vähentävät hovioikeuksien yhdistämisestä syntyviä säästöjä.) Tätä näkökulmaa ei Asianajajaliiton käsityksen mukaan ole työryhmän mietinnössä huomioitu missään määrin riittävästi. Kun otetaan huomioon esimerkiksi pidentyvistä matka-ajoista aiheutuvat kustannukset, on kysymyksenalaista, aiheutuuko ehdotetusta hovioikeusuudistuksesta asiaa kokonaisuutena arvioitaessa säästöjä lainkaan. Joidenkin arvioiden mukaan kyseisten kustannusten määrän kasvu jopa ylittää mietinnössä mainitut säästöt mutta on selvää, että kokonaissäästöjä ei aiheudu ainakaan esitetyssä määrin. 

Asianajajaliiton mielestä ei ole hyväksyttävää, että säästöjä oikeudenhoidon alalla haetaan asianosaisten kustannuksella. 

Oikeusturvan toteutumisen kannalta on joka tapauksessa välttämätöntä, että oikeusavusta korvataan avustajan matkustamisesta ajanhukka täysimääräisesti, samoin kuin matkakulut kulloinkin tarkoituksenmukaisimman kulkuvälineen mukaan. Työryhmän mietinnössäkin viitattu oikeusapulain 17 §:n mukainen avustajan oikeus korvaukseen välttämättömästä matkustamisesta aiheutuvasta ajanhukasta ja kuluista ei saa tulevaisuudessa ainakaan heikentyä. Esimerkiksi julkisten liikennevälineiden käyttö ei useinkaan ole jutun kokonaiskustannusten ja -rasituksen kannalta järkevää, koska istuntojen päättymisaikaa ei luonnollisesti voi etukäteen tietää, mistä syystä oman auton käyttö on useimmiten järkevintä, verrattuna julkisten kulkuvälineiden käyttöön. 

On näin ollen pidettävä huoli siitä, että julkisen oikeusavun saanti ja kattavuus ei tulevaisuudessa heikkene, päinvastoin julkisen oikeusavun kattavuutta ja resursseja on lisättävä. Käytännön osviittaa tähän (miten julkista oikeusapua voidaan kustannustehokkaimmalla tavalla antaa) saataneen oikeusministeriössä valmisteilla olevasta selvityksestä, johon viitataan oikeusministeriön 5.3.2011 julkaisemassa asiakirjassa ”Tilannearvio hallitusvaihdokseen: oikeusministeriön hallinnonalan toiminnan ja menorakenteen arviointi”. 

Esitetyistä uudistuksista aiheutuvat kustannussäästöt ovat mietinnössä esitetyn mukaan (s. 75) yhteensä, sekä hovi- että hallinto-oikeudet huomioiden, noin 800.000 - 1.000.000 euroa vuodessa. Mietinnössä ei ole eritelty, miten tämä säästö jakautuisi hovi- ja hallinto-oikeuksien kesken. 

Oletukseksi voidaan ottaa, että säästö jakautuu em. linjojen kesken kutakuinkin puoliksi, jolloin esimerkiksi hovioikeuslinjalla säästö olisi luokkaa 400.000 - 500.000 euroa vuodessa. Tässä laskelmassa ei kuitenkaan ilmene huomioidun kasvavia asianosaiskustannuksia.  Asianajajaliiton käsityksen mukaan toimikunnan esittämiin toimiin hovioikeuksien suhteen ei tule ryhtyä ainakaan ennen kuin on luotettavasti selvitetty, paljonko asianosaiskustannukset ja muut oikeusturvan antamisesta aiheutuvat kustannukset kasvavat. Tämä näkökulma on mietinnössä valitettavasti sivuutettu. 

4. Ns. matkakäräjät

Mietinnössä esitetty tavoite ns. matkakäräjien vähentämisestä on monitahoinen kysymys. Matkakäräjien vähentäminen luonnollisesti lisää hovioikeuden itse ratkaisutoimintaan käytettävissä olevia ajallisia resursseja, mutta vastaavasti matkakäräjien vähentäminen lisää asianosasten kustannuksia, erityisesti asiamies-, asianosais- ja todistelukustannusten lisääntymisen kautta. Myös muiden toimijoiden, esimerkiksi syyttäjien, tosiasiallisesti juttujen hoitamiseen käytössä oleva aika vähenisi ehdotetun matkakäräjien vähentämisen myötä. On siksi hyvin kysymyksenalaista, onko matkakäräjien vähentäminen perusteltua, järjestelmän kokonaiskustannukset ja oikeusturvan antamisen ns. kokonaishinta huomioiden. 

Mikäli työryhmälle asetettu lähtökohta eli ns. matkakäräjien vähentäminen toteutuu, on valitettavasti todettava, että tuomioistuinverkoston karsimisesta syntyvät hallinnolliset säästöt maksatetaan tosiasiassa useissa tapauksissa ns. itse maksavilla asiakkailla. Kun lisäksi huomioidaan oikeusturvavakuutusten kattavuuden vallitseva yleisesti tiedossa oleva jälkeenjääneisyys, asian merkitys varsinkin yksityisten kansalaisten oikeusturvan kannalta korostuu entisestään.

Asianajajaliitto katsoo, että ns. matkakäräjät tulee jatkossakin säilyttää yhtenä vaihtoehtona kaikissa maantieteellisesti laajemmissa hovioikeuspiireissä.

Niitä hovioikeuksia, jotka eivät toistaiseksi matkakäräjiä ole juurikaan tehneet, tulisi kannustaa tarvittaessa niitä tekemään, erityisesti ns. itse maksavien asiakkaiden kyseessä ollen ja jutuissa, joissa mahdollisesti henkilötodistelu on laajaa tai joissa asianosaisia on useita.

Mietinnössä esitetty videokonferenssien käyttö on perusteltua erityisesti tilanteissa, joissa henkilötodistelua ei oteta vastaan. Myös toivottavasti yleistyvät hovioikeuden valmisteluistunnot voidaan tarvittaessa hoitaa teknisiä apuvälineitä hyväksikäyttäen. Todistelu tulisi kuitenkin pääsääntöisesti ottaa vastaan suoraan hovioikeudessa. Toki myös videokonferenssitekniikkaa tulee tarvittaessa hyödyntää.

Lähinnä pääkaupunkiseudun ja eräiden muiden suurempien keskusten isoja toimistoja lukuun ottamatta asianajotoimistojen koot ovat suhteellisen pienet: noin 80 % maamme asianajotoimistoista on 1-2 lakimiehen toimistoja. Yleisesti ottaen asianajotoimistoilla ei ole resursseja hankkia videokonferenssivälineitä. Turvautuminen KO:n laitteistoon on luonnollisesti mahdollista vain KO:n sijaintipaikkakunnilla. Siksi käytännössä videokonferenssit voivat vain rajallisesti edesauttaa tilannetta.

Mietinnössä esiintuotu video- tai puhelinyhteyden käyttäminen kuulemisessa tulee toteuttaa muutoinkin vain tarkoin harkituissa tapauksissa. Lähtökohtana on Asianajajaliiton mielestä pidettävä sitä, että todistelun luotettavuuden ja välittömyyden turvaaminen edellyttää todistajan/ kuultavan läsnäoloa tuomioistuimessa. On toki tilanteita, joissa video- tms. tekniikkaa voidaan hyödyntää, esim. tilanteet, joissa kuultavan todistusteemat ovat suppeat ja kysymystenasettelu ei ole laajaa.

5. Ympäristöasioiden käsittelystä hallinto-oikeuksissa

Työryhmän mietinnössä viitataan OM:n ns. tasotyöryhmän mietintöön. Asianajajaliitto on antanut ko. mietinnöstä lausunnon 3.2.2011. Viittaamme ao. lausuntomme sisältöön. 

Asianajajaliitto kannattaa aluehallintoviranomaisen toimivaltaan kuuluvien ympäristölupien valitusten keskittämistä edelleen yhteen hallinto-oikeuteen. Keskittämistä puoltavat argumentit ovat siinä määrin painavia, että ympäristöasioiden hajauttaminen työryhmän esityksen viittaamalla tavalla kahteen hallinto-oikeuteen ei ole perusteltua. Suhtaudumme varauksellisesti myös työryhmän ehdottamaan kuntien ympäristönsuojeluviranomaisten ratkaisutoimivaltaan kuuluvien asioiden hajauttamiseen kaikkiin hallinto-oikeuksiin.
 
6. Kannanotot työryhmän tuomioistuinverkostoa koskeviin ehdotuksiin

6.1 Hovi- ja hallinto-oikeusverkosto

1) Asianajajaliitto vastustaa Itä-Suomen ja Kouvolan hovioikeuksien yhdistämistä, edellä todetuilla erityisesti kokonaiskustannusten selvittämättömyyteen ja mahdollisesti tulevien mutta vielä valmistelematta ja päättämättä oleviin uudistuksiin liittyvillä perusteilla. Mahdolliset hovioikeusmenettelyn uudistukset tulee ts. ensin toteuttaa ja vasta sen jälkeen tehdä mahdolliset johtopäätökset hovioikeuksien lukumäärän suhteen. Samoin kokonaiskustannukset, erityisesti lisääntyvät asianosaiskustannukset, tulee selvittää. SAL kannattaa siten nykyisten Itä-Suomen hovioikeuden ja Kouvolan hovioikeuden säilyttämistä.

2) Asianajajaliitto kannattaa ehdotettua Oulun ja Rovaniemen hallinto-oikeuksien ja toisaalta Kouvolan ja Kuopion hallinto-oikeuksien yhdistämistä. SAL ei ota kantaa em. tuomioistuinten sijaintipaikkakuntiin.

3) Asianajajaliitto ei ota kantaa siihen, tuleeko nykyisen Rovaniemen hovioikeuden sijaita jatkossa Rovaniemellä vai Oulussa.
	
6.2 Ehdotetuista tuomiopiirien muutoksista

Hovioikeudet

-	Asianajajaliitto kannattaa ehdotettua Kainuun KO:n siirtoa Rovaniemen hovioikeuspiiriin ja edellyttää että tarvittaessa järjestetään ns. matkakäräjiä, mikä mietinnössäkin tuodaan esiin.

-	Asianajajaliitto vastustaa Pirkanmaan KO:n siirtoa Vaasan hovioikeuspiiriin. Verrattuna nykyiseen tilanteeseen edestakainen matka hovioikeuteen Tampereelta kasvaisi n. 300 kilometrillä. Mikäli Vaasan HO ei suorittaisi matkakäräjiä Tampereelle samassa määrin (runsaasti) kuin Turun HO nykyään tekee, muutos tarkoittaisi käytännössä sitä, että asianosaiset joutuisivat yöpymään Vaasassa ennen istuntopäivää. Myös todistajien saaminen Vaasaan on hankalampaa, mikäli matkakäräjiä ei järjestetä. Ongelmat asianosaisten ja todistajien paikalle saannissa korostuisivat varsinkin rikosasioissa.

-	Ottaen huomioon sen, että Asianajajaliitto kannattaa Kouvolan hovioikeuden säilyttämistä, Hyvinkään KO:n siirtäminen Turun hovioikeuspiiriin ei ole tarpeen. Joka tapauksessa matka-aika hovioikeuteen Hyvinkäältä lisääntyisi, mikä kasvattaisi asianosaisten kustannuksia.

-	Satakunnan KO:n ehdotettu siirtäminen Turun hovioikeuspiiriin on monitahoinen kysymys. Tällä hetkellä Vaasan HO pitää varsin runsaasti matkakäräjiä Porissa ja järjestelmä toimii hyvin. Kokonaiskustannusten näkökulmasta olisi ensisijaisesti perusteltua säilyttää Satakunnan KO Vaasan hovioikeuspiirissä tai toissijaisesti, ehdotetussa siirtotilanteessa, lähteä siitä, että myös Turun HO turvautuu jatkossa matkakäräjiin. Etäisyys Porista Turkuun ja Vaasaan on jokseenkin sama.

Hallinto-oikeudet

Mikäli Kouvolassa ei ole tulevaisuudessa hallinto-oikeutta, Asianajajaliitto pitää Päijät-Hämeen maakunnan siirtämistä Hämeenlinnan hallinto-oikeuden tuomiopiiriin tässä tapauksessa perusteltuna.

Helsingissä 20. kesäkuuta 2011

SUOMEN ASIANAJAJALIITTO

Mika Ilveskero			
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja			

LAATIJAT
asianajaja Risto Sipilä, Asianajotoimisto Borenius Oy, Helsinki
asianajaja Tuomo Vatanen, Asianajotoimisto Surakka Oy, Joensuu
asianajaja Janne Vuorilahti, Asianajotoimisto Paldanius & Mäkelä Oy, Tampere

Suomen Asianajajaliiton lausunnot valmistellaan oikeudellisissa asiantuntijaryhmissä, joiden toiminnassa on mukana noin 120 asianajajaa. Tämä lausunto on valmisteltu Asianajajaliiton hallituksen nimeämässä työryhmässä.