Oikeusministeriölle

Pyydettynä käräjäoikeusverkostoa koskevana kannanottona Suomen Syyttäjäyhdistys ry lausuu seuraavaa.  
 
1. Yleistä
 
Paikallissyyttäjän kannalta merkittävimmät, jatkuvaa yhteydenpitoa vaativat viranomaiskontaktit, ovat esitutkintaa suorittava poliisi sekä käräjäoikeus. Käräjäoikeuksissa käsiteltäviä juttuja koskevien järjestelyjen kannalta on hyödyksi, jos laamannin/käräjätuomarien virantoimituspaikat ja syyttäjien virantoimituspaikat ovat maantieteellisesti lähellä toisiaan. Syyttäjien kannalta vielä merkittävämpi kysymys on kysymys siitä, missä käräjäoikeuden istuntoja jatkossa järjestetään. Tällä tarkoitamme työryhmämietinnön pääkanslia-, sivukanslia- ja istuntopaikka-otsikon alla olevia paikkakuntia. Syyttäjien kannalta olisi tärkeää, etteivät nykyisinkin varsin pitkät käräjämatkat entisestään kasvaisi. 
 
Käräjäoikeusverkostoa uudistettaessa olisi sekä käräjäoikeuksien että syyttäjien töiden järjestelyjen kannalta tärkeää ottaa huomioon syyttäjälaitoksessa jo tehdyt järjestelyt. Syyttäjälaitoksessa tehtävissä järjestelyissä taas pitää huomioida tuomioistuin- ja poliisilaitosverkostoa koskevat ratkaisut. 

2. Työryhmän esitys käräjäoikeuksien toimipisteiksi
 
Työryhmämietinnössä käräjäoikeuden pääkanslioita, sivukanslioita, istuntopaikkoja sekä siirtymäkauden sivukanslioita (tulevia istuntopaikkoja?) olisi noin 60 paikkakunnalla. Noin 50 paikkakunnalta esitetään lakkautettavaksi istuntopaikka.
 
Syyttäjien virantoimituspaikkoja on noin 60 paikkakunnalla – eikä tämä luku näytä olevan ainakaan kasvamaan päin. Syyttäjien  työn kannalta ei ole kovin tarkoituksenmukaista, että istuntoja nykyisin järjestetään yli sadalla paikkakunnalla. Tosin on huomattava, että esitutkintaa suorittava poliisi työskentelee lähes kaikilla nykyisillä istuntopaikkakunnilla, jolloin  esitutkinnan suuntaamiseen tai rajoittamiseen liittyviä syyttäjä-/poliisi-keskusteluja voidaan usein järjestää istuntopäivinä. 

Vastaajien paikallesaamisen kannalta valistunut arvaus on, että helpointa paikallesaaminen on mahdollisimman lähellä kotipaikkaa. Vapaaehtoisen matkustamisen vaikeus on käytännössä havaittu esimerkiksi niissä tilanteissa, kun Turun hovioikeus on yrittänyt houkutella tamperelaisia vastaajia Aurajoen tuntumassa järjestettyihin pääkäsittelyihin. Poissaolokäsittelyjen ja kirjallisen menettelyn lisääntyminen helpottaa kuitenkin tätä tilannetta. 
Asianomistajien ja todistajien ajankäytön kannalta lienee melko vaikea arvioida, olisiko istuntojen keskittäminen aiempaa harvemmille paikkakunnille järkevää vai ei; osa asianomistajista ja todistajista lähtee käräjämatkalle kasvukeskuksessa sijaitsevalta työpaikaltaan, osa pienemmältä asuinpaikkakunnaltaan. 

Syyttäjän työn kannalta on joka tapauksessa selvää, ettei tarvetta yli sadan istuntopaikkakunnan verkoston ylläpitämiseen ole. Jos entistä suurempien syyttäjänvirastojen tai käräjäoikeuksien halutaan toimivan aiempaa tehokkaammin, on istuntopaikkojen määrää karsittava.

3. Työryhmän esitys lakkautettavista istuntopaikoista
 
Työryhmämietinnössä on esitetty noin 50 istuntopaikan lakkauttamista. Laskujemme mukaan 6:lla näistä paikkakunnista sijaitsee syyttäjänviraston paikallistoimisto, johon on sijoitettu syyttäjän virantoimituspaikka. Noin 90 %:ssa esitetyistä istuntopaikkojen lakkauttamisista tilanne on se, että istuntopaikkojen lakkauttamiset merkitsisivät paikallissyyttäjille käräjämatkojen lyhenemistä, jota ei ole mitään syytä vastustaa. Muutama istuntopaikan lakkauttamisesta näyttäisi aiheuttavan syyttäjän käräjämatkan pitenemistä. 
 
Lakkautettavaksi esitettyjen istuntopaikkojen joukossa on 6 sellaista paikkakuntaa, joilla tällä hetkellä sijaitsee syyttäjän paikallistoimisto ja syyttäjien virantoimituspaikkoja. Näissä muutamassa tilanteessa tulisi varmistaa, että ratkaisut ovat yhteensopivia syyttäjälaitoksessa ja poliisin paikallishallinnossa tehtävien ratkaisujen kanssa niin, että istuntopaikka yleensä säilyisi niillä paikkakunnilla, joissa paikallissyyttäjillä ja esitutkintaa suorittavalla poliisilla jatkossakin tulee sijaitsemaan virantoimituspaikkoja. 

4. Työryhmän esitys käräjäoikeuden pääkanslioiden ja sivukanslioiden lukumääristä ja paikkakunnista
 
Käräjäoikeuksissa käsiteltäviä juttuja koskevien järjestelyjen kannalta on siis hyödyksi, jos laamannin/käräjätuomarien virantoimituspaikat ja syyttäjien virantoimituspaikat ovat maantieteellisesti lähellä toisiaan. Syyttäjän töiden järjestelyn kannalta ei ole kovin suurta eroa, onko kyseessä pää- vai sivukanslia. 
 
Käräjäoikeuksia ja samalla niiden pääkanslioita on esityksessä 25 paikkakunnalla. Siinä tilanteessa, jos 25 käräjäoikeuden verkostoon päätettäisiin siirtyä, tuntuvat pääkanslian paikkakunnat oikein valituilta. Ylivieskan-Raahen osalta voi kysyä perusteita Ylivieskan valinnalle.

Ajatus Kokkolan käräjäoikeuden tuomiopiirin yhdistämisestä muodostettavaan Ylivieskan käräjäoikeuteen on selkeästi epäonnistunut. Kokkolan yhdistäminen esimerkiksi Vaasan käräjäoikeuteen olisi toiminnallisesti kaikin puolin huomattavasti järkevämpi ratkaisu.  Ruotsinkielisten palvelujen takaaminen onnistuu selkeästi paremmin yhteydessä Vaasaan kuin Ylivieskaan. Myös paikallisen syyttäjäntoimen järjestelyjen kannalta yhteys Vaasaan olisi looginen ja toimiva.  

5. Työryhmän esitys erillisistä istuntopaikoista
 
Istuntopaikkoja ja sivukanslioita määritellessään työryhmä lienee mittaillut mm. paikkakuntien välisiä etäisyyksiä, ”sivupaikkakunnan” asukasmääriä yms. tekijöitä. Esitetyt istuntopaikkakunnat tuntuvat pääosin perustelluilta säilyttää istuntopaikkoina. Ilmeisesti etäisyys on ollut pääkriteeri, kun esim. Hyvinkään tai Riihimäen kokoiselta paikkakunnalta on esitetty lakkautettavaksi pääkanslian lisäksi istuntopaikka samalla kun monella selvästi pienemmällä paikkakunnalla istuntopaikka on esitetty säilytettävän. 

6. Syyttäjien ja tuomarien matkustaminen istuntopaikoille

Sekä tuomioistuin- että syyttäjälaitoksessa näyttää olevan käynnissä kehitys, jossa virkamiesten virantoimituspaikat keskittyvät entistä enemmän suuremmille paikkakunnille. Kun maahan kuitenkin edelleen jää sekä laaja istuntopaikkojen verkosto että pitkät etäisyydet hovioikeuspaikkakunnille, on tärkeää, että matkat voidaan tehdä sujuvasti. Pitkät käräjä- ja hovioikeusmatkat aiheuttavat virkamiehille runsaasti työmatkailua sekä valtion virastoissa noudatettavina aukioloaikoina että aukioloaikojen ulkopuolella.

Juuri kun työntekijät tulisi motivoida muutoksiin ja valmiuteen liikkua suurten toimiyksiköiden sisällä, ollaan syyttäjälaitoksen eräissä paikallisyksiköissä vetämässä työntekijöiltä mattoa alta.
Kysymyksessä on työnantajan kamreerimainen, vanhanaikainen, kaikkia nykyaikaisen työkulttuurin tehokkuustavoitteita vähättelevä suhtautuminen työstä aiheutuviin matkakustannuksiin ja niiden korvaamiseen. Se, että paikallisen syyttäjänviraston päällikkö katsoo yhden käräjäpäivän vaatiman ajan lisääntymisen 8 tunnista 12,5 tuntiin olevan ”merkitykseltään vähäinen” osoittaa käsittämätöntä tilannetajun puutetta ja voimakasta väheksyntää virkamiesten työ- ja vapaa-ajan merkitystä kohtaan. Kysymys on yrityksestä pakottaa työntekijä julkisten kulkuvälineiden käyttämiseen tilanteessa, jossa niiden käyttö selkeästi lisää ajan kulumista tien päällä, tehokkaan työnteon ja vapaa-ajan kustannuksella.

Syyttäjäyhdistys tulee antamaan kaiken tarvittavan tuen niille jäsenille, jotka peräävät oikeutta  tarkoituksenmukaiseen, työn ja vapaa-ajan kannalta tehokkaaseen matkustamiseen. Lakimiesliiton sisällä käydään keskustelua, jolla valmistellaan asian suhteen tarpeellisia toimia. Jos työnantaja antaa paikallisyksiköiden tehdä matkustusasioissa ristiriitaisia ja työntekijöiden oikeuksien ja työn tehokkaan hoitamisen kannalta järjettömiä ratkaisuja, on edessä yhteentörmäyksiä eri hallinnonalojen paikallisrakenteiden uudistamistyössä. Järjestöt tulevat näissä törmäyksissä tukemaan jäseniään. Mahdollisuus sujuvaan liikkumisen ja sen myötä tehokkaaseen työntekoon on virkamiesten oikeus. 

Jos varaa tehottomiin matkustuskäytäntöihin on, ei työnantaja/sen edustaja ymmärrä tehokkaan työnteon asettamia vaatimuksia. Keskittämisen väitetyt hyödyt menetetään.  Syyttäjillä ja tuomareilla ei ole aikaa kuljeskella käräjä-ym. matkoilla busseja vaihdellen pitkin ojanpientareita. Jos paikallistyönantaja ei asiaa ymmärrä, on keskustason puututtava tilanteeseen.  

Harri Lindberg
Suomen Syyttäjäyhdistys ry, puheenjohtaja