ULKOASIAINMINISTERIÖ
Oikeudellinen osasto
OIK-11  Susanna Mehtonen 	LAUSUNTO

13.07.2006	HEL6101-37	

     
     
Oikeusministeriö
     
     
     	     	

Viite
OM:n lausuntopyyntö 25.4.2005 (OM049:00/2005)

Asia
Ehdotus hallituksen esitykseksi sotarikoksia ja rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevien rikoslain säännösten muuttamisesta; vastaus lausuntopyyntöön

Oikeusministeriö on pyytänyt ulkoministeriöltä lausuntoa ehdotuksesta hallituksen esitykseksi sotarikoksia ja rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevien rikoslain säännösten muuttamisesta. Ulkoasiainministeriö on ollut edustettuna ehdotusta laatineessa työryhmässä ja työryhmä on kuullut ulkoasiainministeriötä myös erillisessä asiantuntijakuulemisessa. Ulkoasiainministeriö katsoo, että sen työryhmälle antamat kommentit on pääsääntöisesti otettu huomioon esityksessä mutta haluaa kiinnittää huomiota muutamaan lakiesityksen kohtaan. Ulkoasiainministeriö pahoittelee lausunnon viivästymistä määräajasta.
Yleisperustelut
Esityksen yleisperusteluissa todetaan, että Suomi on tehnyt Punaisen Ristin liikkeen 28. kansainvälisessä konferenssissa 2-6.12.2003 sitoumuksen tarkistaa aineellista rikosoikeutta koskeva säännöstö Rooman perussääntöä vastaavaksi. Samassa yhteydessä Suomi sitoutui tekemään tarkistuksen joulukuuhun 2007 mennessä. Ulkoasiainministeriö katsoo, että esityksessä voisi olla maininta tästä aikarajasta. 
Ulkoasiainministeriö pitää luvulle ehdotettua otsikkoa "Rikoksista kansainvälistä oikeutta vastaan" hyvänä ratkaisuna. Ehdotetun luvun 9 §:ssä määritelty syrjintärikos saattaa kuitenkin tässä suhteessa poiketa luvun muista rikoksista.
Ulkoasiainministeriö pitää sinänsä asianmukaisena sitä, että esityksessä käytetään johdonmukaisesti Suomen rikoslaissa totuttua rikossäännösten muotoilua. Tämä koskee myös erottelua törkeiden ja lievien tekomuotojen välillä, jota Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö ei tunne, joskin tuomioistuimen on perussäännön 5(1) artiklan mukaan varmistettava toimivallan käytön edellytyksenä, että rikos on riittävän vakava. Käytännössä voitaneen lähteä siitä, että näidenkin kaikkien vakavimpien rikoskategorioiden sisällä on eriasteisia tekoja. Kansallisessa lainsäädännössä ei myöskään voida lähteä siitä, että jotkin teot jäisivät käsittelemättä, minkä vuoksi on luontevaa tehdä ero rangaistusasteikon suhteen. Lisäksi on huomattava, että lakiehdotus kattaa sotarikoksia laajemmin kuin Kansainvälisen tuomioistuimen perussääntö. Mitä laajemmin rikoksia katetaan, sitä perustellummalta vaikuttaa myös kategorioiden erottelu.  
		Yksityiskohtaiset perustelut
		Rikokset ihmisyyttä vastaan
Ehdotuksen 11 luvun 3 §:ssä ehdotetaan määriteltäväksi rikokset ihmisyyttä vastaan. Määritelmä on muotoiltu tavalla, joka on perussäännön vastaavaa muotoilua suppeampi ja siten jätetään runsaasti määritelmää selittävää aineistoa lakiehdotuksen perusteluihin. Edellä mainitun yleisen lähtökohdankin huomioonottaen voidaan kysyä, onko olennaisia osia rikoksen määritelmästä ja sen täsmennyksistä näin jätetty lain valmisteluaineistoon. 
Esimerkkinä voidaan mainita perussäännön määritelmän mukaan ihmisyyteen kohdistuvaan rikokseen olennaisesti kuuluva tekijän tietoisuus siitä, että hän toimii osana siviiliväestöön kohdistuvaa laajamittaista tai järjestelmällistä hyökkäystä. Kyse ei ole rikoslain yleisten oppien mukaisesta syyksiluettavuudesta vaan erityisestä vaatimuksesta, joka koskee tietoisuutta käynnissä olevasta tai alkavasta hyökkäyksestä. Ehdotuksessa tämä vaatimus ilmee ainoastaan hallituksen esityksen perusteluissa. Todettakoon, että perussäännön tulkintaohjeissa asiaa selvitetään seuraavalla tavalla: "Kunkin ihmisyyttä vastaan tehdyn rikoksen osalta kaksi viimeistä tunnusmerkkiä tarkoittavat yhteyttä, johon toiminnan tulee liittyä. Nämä tunnusmerkit selventävät siviiliväestöön kohdistetun laajamittaisen tai järjestelmällisen hyökkäyksen osalta vaadittavaa osallisuutta ja tietoisuutta." sekä edelleen 3-kohdassa: "'Siviiliväestöön kohdistuvan hyökkäyksen' katsotaan asiallista yhteyttä osoittavien tunnusmerkkien osalta tarkoittavan 7 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettujen tekojen toistuvaa kohdistamista siviiliväestöön sellaisen valtion tai järjestön politiikan mukaisesti, jonka tarkoituksena on kyseisen hyökkäyksen toteuttaminen, tai tämän politiikan edistämiseksi. Tekojen ei tarvitse muodostaa sotilaallista hyökkäystä." 
Ehdotetusta 3 §:n 1 kohdasta ei myöskään käy ilmi, että ihmiskauppa kuuluu orjuuttamisen piiriin, vaikka perussäännössä tämä selitys on osa asianomaista artiklakohtaa. 
Sotarikokset
Sotarikosten osalta ehdotetut muutokset toisivat merkittäviä parannuksia nykyiseen sääntelyyn. Ulkoasiainministeriö pitää myönteisenä, että ehdotuksessa on päädytty yhtenäiseen sääntelyyn toistamatta perussäännön jaottelua eri konfliktikategorioihin. Tämä on perusteltua siksi, että kansainvälisten ja valtionsisäisten aseellisten selkkausten oikeudellinen sääntely on lähenemässä, mikä ilmenee esimerkiksi vuonna 2005 ilmestyneestä Punaisen Ristin kansainvälisen komitean kansainvälistä humanitaarista tapaoikeutta koskevasta tutkimuksesta. 
Toisin kuin Rooman perussäännössä, ehdotetussa säännöksessä ei ole tehty eroa sotilasesimiesten ja siviiliesimiesten kesken. Ulkoasiainministeriö pitää tätä hyvänä ratkaisuna, sillä perussäännön erottelu on jossain määrin keinotekoinen. On sinänsä selvää, että siviili- ja sotilasorganisaatiot eroavat toisistaan sekä käskyvallan ja valvonnan että hierarkian suhteen. Esimiehen vastuun voidaan kuitenkin nähdä perustuvan valvontavelvollisuuden laiminlyömiseen. Siviili- ja sotilasesimiehiä arvioidaan eri tavoin jo siksi, että valvontavelvollisuus määritellään eri tavoin, eikä uutta jaottelua ole tarpeen tehdä esimieheltä vaadittavan tietoisuuden tason suhteen. 
Ehdotuksessa todetaan, että perussäännön 30 artikla ei edellytä muutoksia rikoslain 3 luvun 5 ja 6 §:n syyksiluettavuutta koskeviin määräyksiin. On kuitenkin otettava huomioon, että perussäännön 30 artiklan 1 kohdan mukaan henkilö on rikosoikeudellisessa vastuussa jos rikoksen tunnusmerkistö on toteutettu tahallaan ja tietoisesti "jollei erikseen ole toisin määrätty". Syyksiluettavuudesta on useiden yksittäisten tekojen osalta erityisiä vaatimuksia, joita on selvennetty perussäännön tulkintaohjeissa. Tulkintaohjeiden mukaan esimerkiksi alle 15-vuotiaiden lasten asevoimiin ottamisen tai värväämisen osalta riittää että tekijä tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää lapsen iästä. Rikoslain ja perussäännön eroavuuden ei pitäisi johtaa siihen, että Suomessa käytävässä oikeudenkäynnissä vaadittaisiin varmaa tietoa asevoimiin värvätyn lapsen iästä. 

Osastopäällikkö		Irma Ertman

Yksikön päällikkö		Marja Lehto

LIITTEET	-

     

Erillinen sivu elektronisen version käsittelyyn:

Oikeudellinen osasto			
OIK-11	Susanna Mehtonen		

Asiasanat	ICC, KANSAINVÄLINEN OIKEUS, LAINSÄÄDÄNTÖ
	
Hoitaa UM	OIK-11
     	
Hoitaa UE	     	
Koordinoi	     	
Tiedoksi	GLO-03; GLO-51; OIK-01; OIK-12; OIK-31
EUE; HAA; YKE
OM