YMPÄRISTÖMINISTERIÖ M I L J O M I N I S T E R I E T MINISTRY OF THE ENVIRONMENT

Päiväys	Dnro
Datum	Dnr

12.5.2006	YM58/04/2006
Oikeusministeriö
Oikal )cministeriö
1 7. 05. 2006
cn,  	,  	t _/Joc).fs
viitelausuntopyyntönne 21.3.2006
Hänvisning
Asia EHDOTUS LAIKSI RYHMAKANTEESTA
Arende
Yleistä

Oikeusministeriön asettama työryhmä on ehdottanut säädettäväksi lain ryhmäkanteesta, jonka soveltamisalaan kuuluisivat kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliset riita-asiat sekä ympäristövahinkolaissa (737/1994) tarkoitettua ympäristövahinkoa koskevat riita-asiat. Laki koskisi lähtökohtaisesti viranomaisaloitteista eli julkista ryhmäkannetta. Ympäristövahinkoasioissa kannetta ajaisi lakiehdotuksen mukaan Länsi-Suomen ympäristökeskus.

Ympäristöministeriö ei sinänsä vastusta ympäristövahinkoasioiden sisällyttämistä ryhmäkannelain soveltamisalaan, jos kyseinen laki aikanaan säädetään. Yhteiskuntapoliittisesti asiassa on kysymys enemmän yksityisten vahingonkärsijöiden oikeusturvan parantamisesta kuin ympäristöpoliittisesta uudistuksesta ja asia kuuluu valtioneuvoston työnjaon mukaan lähinnä oikeusministeriön hallinnonalalle. Sen sijaan ympäristöministeriö ei puolla ehdotus-ta siitä, että alueellinen ympäristökeskus tulisi ryhmäkannetta ajavaksi viranomaiseksi.

Ryhmäkanteen tarpeellisuudesta ympäristövahinkoasioissa ympäristöministeriö yhtyy pää-osin siihen, mitä työryhmän mietintöön liitetyssä Jouko Tuomaisen eriävässä mielipiteessä on esitetty. Ryhmäkannetta ei voida perustella sillä, että se ehkäisisi ympäristövahinkoja ennalta (preventiivinen vaikutus). Se ei siis ole tarpeen ympäristön tilan parantamiseksi. Sen sijaan saattaa olla tilanteita, joissa ryhmäkanne voisi helpottaa vahingonkärsijöiden mandollisuuksia saada korvauksia ympäristössä ilmenevien haittojen johdosta. Ryhmäkanteella voisi olla käyttöalaa erityisesti ilman pilaantumistapauksissa ja meluasioissa sekä ylipäänsä erityyppisiä päästöjä koskevissa tilanteissa, joissa vahingonkärsijöillä on nykyisin suuri kynnys kanteen nostamiseen. Myös tarvittavan näytön hankkiminen saattaisi tällöin helpottua.

Alueellinen ympäristökeskus kannetta ajavana viranomaisena

Työryhmän ehdotus ryhmäkanteen toteuttamiseksi perustuu viranomaisaloitteiseen malliin, jota ympäristövahinkoasioissa täydentäisi ympäristö- ja elinkeinonharjoittajien järjestöjen toissijainen kanneoikeus. Ehdotusta on perustellusti kritisoitu useissa eriävissä mielipiteissä.
PL 35, 00023 VALTIONEUVOSTO • Puh. (09) 160 07 • Faksi (09) 160 39545 • s-posti kirjaamo.ym@ymparlsto.fl • www.ymparlsto.fl
PB 35. FIN-00023 STATSRÅDET. FINLAND -Tfn +358 0(9) 160 07 • Fax +358 0(9) I60 39545 • e-post kirjaamo.ymÖymparisto.fi • www.ymparisto.fi

2/2

pWrapPolygonVertices8;9;(1212,0);(1212,5915);(13474,5915);(13474,9580);(0,9580);(0,21608);(21598,21608);(21598,0);(1212,0);fBehindDocument0
Kansliapäällikkö	Sirkka Hautojärvi

Lainsäädäntöneuvos	!i" Ju]CLca Nurmio

Ympäristöministeriö ei ota kantaa tähän työryhmän omaksumaan periaatteelliseen lähtökohtaan. Sen sijaan ministeriö vastustaa ehdotusta alueellisen ympäristökeskuksen määräämisestä kannetta ajavaksi viranomaiseksi seuraavista syistä:

Ehdotuksen perusteluissa on viitattu ympäristöhallintolain (55/1995) 4 §:ään, jossa säädetään alueellisen ympäristökeskuksen tehtäväksi mm. valvoa yleistä etua ympäristöasioissa ja edustaa valtiota, valvoa valtion etua sekä kantaa ja vastata tuomioistuimissa ja muissa viranomaisissa. Ympäristövahinkoja koskevan ryhmäkanteen ajamisessa ei kuitenkaan ole kysymys yleisen edun valvomisesta vaan yksityisten vahingonkärsijöiden intressien hyväksi toimimisesta. Tämäntyyppinen tehtävä olisi alueelliselle ympäristökeskukselle täysin uusi ja soveltuisi huonosti sen viranomaisrooliin, joka edellyttää tasapuolista ja puolueetonta suhtautumista ympäristökiistojen eri osapuoliin. Jos alueellisen ympäristökeskuksen tehtäväksi tulisi ryhmäkanteen ajaminen ympäristövahinkoasioissa, se vähentäisi viranomaistoiminnan yleistä uskottavuutta ja saattaisi vaikeuttaa ympäristökeskuksen muidenkin tehtävien hoitoa.

Paitsi periaatteellisilta lähtökohdiltaan ehdotus ei ole toteuttamiskelpoinen myöskään käytännöllisistä syistä. Alueellisilla ympäristökeskuksilla ei ole ensinnäkään kokemusta riita-asioita koskevista oikeusprosesseista, sillä ne eivät käytännössä ole toimineet asianosaisina yleisissä tuomioistuimissa käsiteltävissä asioissa. Sen paremmin toimivaltaiseksi viranomaiseksi ehdotetulla Länsi-Suomen ympäristökeskuksella kuin muillakaan alueellisilla ympäristökeskuksilla ei ole käytettävissään sellaista oikeudellista asiantuntemusta, jota ryhmäkanteen ajaminen vaatisi. Ympäristökeskuksissa on tosin juristin koulutuksen saaneita virka-miehiä, mutta heillä ei ole tehtävän hoitamisen kannalta välttämätöntä vahingonkorvaus- ja prosessioikeuden asiantuntemusta. Ehdotuksen toteuttaminen vaatisi siten lisäresursseja, joiden saaminen ei ole todennäköistä tilanteessa, jossa valtionhallinnon henkilöstöä joudutaan tuottavuuden parantamiseksi lähivuosina merkittävästi supistamaan.

Ehdotus Länsi-Suomen ympäristökeskuksen nimeämisestä toimivaltaiseksi viranomaiseksi ei perustu riittäviin asia-argumentteihin. Ilmeisesti kyseinen ympäristökeskus on otettu työ-ryhmän ehdotukseen lähinnä aluepoliittisista syistä ja sen vuoksi, että se on henkilömäärältään suurin alueellinen ympäristökeskus.

Työryhmän mietinnössä on tarkasteltu myös muiden ympäristöhallinnon viranomaisten (ympäristölupavirasto ja Suomen ympäristökeskus) soveltuvuutta toimivaltaiseksi viranomaiseksi (s. 63-64) ja todettu, etteivät nämä luontevasti sovellu tähän tehtävään. Ympäristöministeriö yhtyy tähän näkemykseen. Jatkovalmistelussa tulisikin selvittää myös muiden viranomaisten, kuten julkisten oikeusavustajien, soveltuvuutta ryhmäkannetta yksityisten vahingonkärsijöiden puolesta ajavaksi viranomaiseksi, mikäli julkista ryhmäkannetta myös ympäristövahinkoasioissa edelleen pidetään lähtökohtana.

Muilta osin ympäristöministeriö viittaa Länsi-Suomen ympäristökeskuksen työryhmän mietinnöstä antamaan lausuntoon. Lausunnossa on esitetty varteenotettavia seikkoja sekä alueellisen ympäristökeskuksen yleisesti että erityisesti Länsi-Suomen ympäristökeskuksen soveltuvuudesta toimivaltaiseksi viranomaiseksi ryhmäkanneasioissa.