LAUSUNTO
15.5.2006

Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Viite 	Oikeusministeriön lausuntopyyntö 21.3.2006 (OM 16/41/2005) ehdotuksesta hallituksen esitykseksi ryhmäkannetta koskevaksi laiksi

Asia 	Suomen Lakimiesliitto – Finlands Juristförbund ry:n lausunto

Viitekirjeessä pyydettynä lausuntonaan Suomen Lakimiesliitto – Finlands Juristförbund ry esittää seuraavaa:
Yleistä
Kuten Lakimiesliitto on aikaisemmissa ryhmäkanteesta antamissaan lausunnoissa todennut, liitto suhtautuu varauksellisesti ryhmäkanteen tarpeellisuuteen. Jonkinlaista tarvetta ryhmäkanteelle voidaan nähdä kuluttajansuoja-asioissa, joskin ehdotuksessa arvioidun juttumäärän perusteella tarve näyttää tältäkin osin melko vähäiseltä. Ehdotuksen yleisperusteluissa on todettu, että ryhmäkanteita nostettaisiin vuositasolla vain muutama, joinain vuosina ei lainkaan. Mikäli ryhmäkannemenettelyä pidetään tarpeellisena, tulisi Lakimiesliiton mielestä ensi vaiheessa säätää vain viranomaisaloitteisesta ryhmäkanteesta, jota käytetään kuluttajansuoja-asioissa.

Lisäksi Lakimiesliitto on aikaisemmassa lausunnossaan esittänyt, että ympäristövahinkojen korvaaminen ei välttämättä sovellu ryhmäkannemenettelyyn, koska vahinko on yleensä arvioitava yksilökohtaisesti. Kuten useista ehdotukseen

liitetystä eriävistä mielipiteistäkin ilmenee, uudistuksen tarve ympäristöasioiden osalta on epäselvä ja vaatisi lisäselvitystä.

Lakimiesliitto toteaa, että ryhmäkanteen vastustajien pahimmat uhkakuvat, kuten joidenkin tahojen innokkuus ryhmäkanteiden nostamiseen tai kantajien tavoite ”rahastaa” vastaajaa, eivät ole todellisena uhkana suomalaisessa oikeusjärjestelmässä. Esitetyssä mallissa kanteen nostaminen tapahtuu ensisijaisesti viranomaisvastuulla (toissijaisesta kanneoikeudessa jäljempänä). Suomessa ei myöskään ole rangaistusluontoista vahingonkorvausta, vaan tuomittava vahingonkorvaus perustuu todelliseen aiheutettuun vahinkoon.

Ruotsissa on tarkoitus aloittaa vuonna 2007 selvitystyö ryhmäkannelain vaikutuksista. Lakimiesliiton mielestä on tarkoituksenmukaista odottaa Ruotsin selvityksestä saatavia tuloksia ennen Suomen vastaavan lainsäädännön säätämistä. Ottaen huomioon, että ryhmäkanteen käyttöönoton selvittely on kestänyt jo toistakymmentä vuotta - ensimmäinen ryhmäkannetyöryhmä asetettiin vuonna 1992 - ei asian käsittelyn siirtymistä Ruotsin selvityksen vuoksi voitane enää pitää merkittävänä viivästymisenä.

Lisäksi Lakimiesliitto katsoo, että olisi aiheellista selvittää nyt tehtyä perusteellisemmin ryhmäkanteelle vaihtoehtoisten ratkaisumallien, kuten ryhmävalitusmenettelyn, pilottihankkeiden ja ohivalitusjärjestelmän kehittämismahdollisuuksia.

Esityksen yksityiskohdista

Mikäli lainsäädäntöhanketta työryhmän enemmistön esittämällä tavalla jatketaan, olisi jatkotyöskentelyssä syytä kiinnittää huomiota ainakin seuraaviin Lakimiesliiton esityksessä havaitsemiin epäkohtiin:

Asianosaisen määritelmä

Lakiin tulisi lisätä asianosaisen määritelmä: laissa tulisi nimenomaisesti todeta, että ryhmän jäsenet eivät ole asianosaisia ryhmäkannejutuissa. Kyse on oikeuksien (esim. puhevalta, kuuleminen) ja velvollisuuksien (oikeudenkäyntikulujen korvaamisvelvollisuus) rajoittamisesta, minkä tulisi ilmetä itse lakitekstistä, ei pelkistä perusteluista.

Ryhmäkanteen edellytykset (2 §)

Lakimiesliitto katsoo, että ryhmäkanneasian aloittamisesta tulisi päättää nimenomaisella päätöksellä ja vasta kun vastaajaa on kuultu. Tästä tarkemmin jäljempänä pykälien 6 ja 7 yhteydessä.

Lakimiesliito kiinnittää huomiota siihen, että ryhmäkanteen edellytysten katsominen prosessinedellytyksiksi sopii huonosti muihin prosessin edellytyksiin, jotka ovat näytöllisesti ja oikeudellisesti verraten yksiselitteisesti arvioitavissa kun taas ryhmäkanteen edellytykset ovat mitä suurimmaksi osaksi harkinnanvaraisia soveltuen sen vuoksi huonosti yksipuolisen selvityksen perusteella ratkaistaviksi.

Tuomioistuimelle tulisi antaa harkintavaltaa ryhmäkanteen edellytysten täyttymisen suhteen huomioon ottaen vaatimusten määrä, asian merkitys ja menettelyn vaatimat kustannukset suhteessa vaadittuihin korvauksiin. Näin voitaisiin estää painostus- ja haittaamistarkoituksessa nostettavat  kanteet, mikäli kanneoikeutta joskus laajennetaan.

Toissijainen kanneoikeus ( 5 §)

Lakimiesliitto suhtautuu yhdistysten ja säätiöiden toissijaiseen kanneoikeuteen erittäin varauksellisesti. Toissijaisen kanneoikeuden edellytysten arviointi tulee olemaan ongelmallista ja vaikeaa, kuten käräjätuomari Eija Iivosen eriävästä mielipiteestä ilmenee.

Mikäli toissijainen kanneoikeus toteutuisi tulisi yhdistysten ja säätiöiden oikeudenkäyntikuluvastuun varalle määrätä vakuus, joka olisi riittävä ja turvaisi oikeudenkäyntikuluvastuun toteutuminen myös tosiasiallisesti. Vakuuden tulisi kattaa myös muu mahdollinen vahinko, jonka vastaajalle aiheettomasta kanteesta arvioidaan aiheutuvan. Kuluriski loisi tasapainon asianosaisten välille ja estäisi haittaamis-/kiristystarkoituksessa esitettävät kanteet. 

Myös vakuuden riittävyyden asianmukainen arviointi edellyttäisi vastaajan kuulemista ennen aloittamispäätöksen tekoa.

Ryhmäkanteen vireillepano ja ilmoittaminen ryhmäkanteen käsittelyn alkamisesta (6 ja 7 §)

Lakimiesliitto katsoo, että esitys on tältä osin puutteellinen, koska taloudelliselta merkitykseltään ratkaiseva päätös prosessin aloittamisesta tehdään kuulematta vastaajaa. Päätöksen valituskelpoisuutta ei ole edes harkittu. Esitetty menettely ei turvaa vastaajan oikeutta tulla kuulluksi ennen ryhmäkannemenettelyn tosiasiallista aloittamista: Vastaajan oikeusturvan kannalta ei voida pitää riittävänä esitettyä mallia, jossa käräjäoikeus ensin viran puolesta harkitsee yksipuolisen selvityksen pohjalta ryhmäkanteen edellytykset ja vasta tämän harkinnan jälkeen vastaaja voi esittää väitteen. Väitettä ei voida pitää enää tehokkaana oikeussuojakeinona kun asia on jo kerran harkittu. Se olisi myös omiaan synnyttämään esteellisyys- ja uskottavuusepäilyjä vastaajan taholta. Menettely on erityisen ongelmallinen toissijaisen kanneoikeuden tilanteissa, joissa tuomioistuimelta edellytetään pitkälle menevää tutkimista ilman että vastaajaa kuullaan.

Tulisi harkita, voitaisiinko ryhmäkanne panna vireille hakemuksella, josta kuultaisiin vastaajaa. Aloittamisesta tehtäisiin erillinen päätös. Päätöksen muutoksenhakukelpoisuutta tulisi vielä selvittää tarkemmin. Haastehakemuksen sijaan osuvampi nimitys vireilletuloasiakirjalle voisi joka tapauksessa olla hakemus ryhmäkannemenettelyn aloittamisesta tms.

Seitsemännen pykälän yksityiskohtaisten perusteluiden mukaan kantaja päättää tavasta, jolla ryhmäkanteen käsittelyn alkamisesta ilmoitetaan. Esimerkkinä on todettu, että kantaja voisi tiedottaa kanteesta verkkosivuillaan. Lakimiesliitto katsoo, että menettely on liian väljä, tiedottamisen tulisi olla kattavampaa ja järjestäytyneempää.

Ryhmästä irrottautuminen (16 §)

Lakimiesliitto katsoo, että ryhmän jäsenelle tulisi esimerkiksi sovinnon vuoksi olla oikeus irrottautua ryhmästä vielä pääkäsittelyyn määräämisen jälkeenkin ilman asianosaisten suostumusta.

Ryhmäkanneasian kokoonpano

Käräjäoikeuksia on moitittu kolmen tuomarin kokoonpanon liian vähäisestä käyttämisestä. Lakimiesliiton mielestä ryhmäkanneasioita voidaan pitää erittäin vaativina riita-asioina. Lainsäätäjä voisi ohjausvaikutuksen vuoksi määrätä, että ryhmäkanneasian pääkäsittely tulisi toimittaa oikeudenkäymiskaaren 2:3 mukaisessa kolmen tuomarin kokoonpanossa.

Muuta

Kun ryhmäkannetta ajaa viranomainen, päättää ilmeisesti sama viranomainen myös mahdollisen sovinnon hyväksymisestä tai muista prosessuaalisista ratkaisuista. Tämä asia tulisi ilmaista laissa suoraan ja selvemmin ja asiasta tulisi myös tiedottaa ryhmäkanteeseen liittymisen yhteydessä.

Lakimiesliiton mielestä lakia ei tule soveltaa ennen sen voimaantuloa syntyneisiin vahinkoihin. Esityksestä tämä asia ei käy selvästi ilmi.
 
SUOMEN LAKIMIESLIITTO – FINLANDS JURISTFÖRBUND RY

Jorma Tilander
toiminnanjohtaja