Oikeusministeriö		31/2010

PL 25
00023  VALTIONEUVOSTO	1.6.2010	1 (3)

oikeusministerio@om.fi 

Lausuntopyyntönne 2/41/2010, OM007:00/2010, 7.5.2010

Oikeusministeriön työryhmämietintö 40/2010

ELATUSAPUJEN KANSAINVÄLISEN PERINNÄN ORGANISOINTI

Yleistä

Suomen Asianajajaliitto pitää ehdotusta pääosin kannatettavana ja tarkoituksenmukaisena.

Keskusviranomaistehtävien siirto ulkoasiainministeriöstä oikeusministeriöön on perusteltua. Oikeusministeriö toimii jo monissa kansainvälisissä perheoikeudellisissa säädöksissä ja sopimuksissa tarkoitettuna keskusviranomaisena, joten sieltä löytyy tarvittavaa erikoisasiantuntemusta. Viranomaismenettelyn keskittäminen perheitä koskevissa asioissa on muutoinkin tarkoituksenmukaista.

Asianajajaliitto kannattaa eriävässä mielipiteessä esitettyä Kansaneläkelaitoksen nimeämistä lähettäväksi viranomaiseksi niissä tapauksissa, joissa se perii elatustukea toisesta EU-valtiosta. Kahdenkertaisen työn välttämiseksi tulisi kysymys joka tapauksessa arvioitavaksi pian uudelleen, joten se olisi tarkoituksenmukaista hoitaa jo tässä yhteydessä kerralla kuntoon. Oikeusministeriön apu ja neuvontahan on kuitenkin saatavissa myös näissä asioissa.

Mietinnössä omaksuttu tekninen tapa viitata suomalaisissa lakipykälissä joidenkin menettelytapojen yms. osalta neuvoston asetukseen tai Haagin pöytäkirjaan on omiaan aiheuttamaan käytännön lainsoveltajan kannalta hankaluuksia. Asianajajaliitto esittääkin, että asetuksen ja pöytäkirjan määräykset voitaisiin edes osittain kirjoittaa auki lakeihimme.

Toivottavaa ja oletettavaakin lienee, että asetus ja pöytäkirja tullaan sisällyttämään lakikirjoihimme riittävin sivuviittauksin.

Toteamme, että mietinnössä viitataan ainakin muutamassa yhteydessä Euroopan talousalueeseen. Termillä tarkoitettaneen Euroopan unionin jäsenvaltioita.

Laki Suomen keskusviranomaisesta eräissä elatusapua koskevissa kansainvälisissä asioissa

Mietinnön 3 §:ssä säädettäväksi esitetty keskusviranomaisen oikeus virka-apuun kaipaa täsmentämistä ainakin pykälän perustelujen osalta. Sanamuoto ja perustelut antavat liian laajan ja harhaanjohtavan kuvan saatavan virka-avun laajuudesta.

Neuvoston asetuksen 61 artikla ei mahdollista 3 § 3 kohdan tietojen saamista silloin, kun keskusviranomaiselle on saapunut pyyntö päätöksen saamiseksi tai muuttamiseksi. Perusteluissa todetaan, että varallisuutta koskevia tietoja voidaan pyytää vain, jos muut em. tiedot ovat riittämättömiä päätöksen täytäntöönpanon mahdollistamiseksi. Vastaavasti tulisi todeta, että päätöksen saamista tai muuttamista varten voidaan pyytää vain osoitetietoja.

Hallituksen esitysten perusteluja käytetään usein tulkinnassa lakitekstin täydentäjänä. Mietintöä lukemalla voi  perustellusti  tehdä sen virheellisen johtopäätöksen, että elatusapupäätös on helpommin ja vielä viranomaisen avustuksella saatavissa, mikäli velkoja asuu ulkomailla. Kärjistetysti voisi esim. väittää, että suomalaisen yksinhuoltajaäidin lapsineen kannattaisi muuttaa ulkomaille saadakseen tarvittavaa tietoa vastuuta pakoilevasta elatusvelvollisesta riittävän suuren elatusapupäätöksen saamiseksi, koska keskusviranomainen hankkisi tuolloin virka-apuna tarvittavat tiedot.

Oikeusapu

Mikäli suomalainen elatusapuvelkoja kääntyy keskusviranomaisen puoleen päätöksen saamiseksi toisesta maasta, edellyttää asian tarkoituksenmukainen ja tehokas hoitaminen usein oikeudellisen avustajan käyttämistä Suomessa. 

Tähän tehtävään ei yksityinen asianajaja pääsääntöisesti voi saada avustajan määräystä, vaan ns. neuvonta on tarkoitettu annettavaksi oikeusaputoimistoissa oikeusavun edellytysten täyttyessä. Vastaava ongelma syntyy, ehkä useammin ja merkittävämpänä, kun lapsen huoltaja kääntyy keskusviranomaisen puoleen lapsen palauttamishakemuksen tehdäkseen. 

Tällaisessa prosessissa on myös usein tarpeen toimia kirjeenvaihtoavustajana juttua kohdemaassa ajavalle avustajalle. Tätäkään ei oikeusapu nykyisellään yleensä korvaa.

Oikeusaputoimistojen lakimiehillä ei välttämättä ole mahdollisuus hankkia ko. asioissa sitä ammattitaitoa, joka yksityisellä, kansainvälisiin asioihin perehtyneellä asianajajalla asian hoitamiseen on. Yksityinen asianajaja pystyy lisäksi pääsääntöisesti toimimaan joustavammin, kiireellisesti ja tarvittaessa virka-ajan ulkopuolella. 

Asianosaisten oikeusturvan takaamiseksi myös tällaisissa tapauksissa Suomen Asianajajaliitto esittää, että oikeusavun myöntämisedellytykset ja laajuus ko. asioissa ulotettaisiin koskemaan myös yksityisen asianajajan käyttöä. Tässä yhteydessä oikeusavun maksimilaajuus voitaisiin määritellä suhteellisen suppeaksi.

Luonnos viranomaisten toimenpiteistä

Luonnoksen mukaan on keskusviranomaisen tarkoitus käyttää ulkopuolisia lakimiehiä eli oikeusaputoimistoja tai asianajajia elatusapupäätöksen saamiseksi. (Lakitekstissä puhutaan hakijasta, jota oikeusministeriö tai oikeusministeriön valtuuttama henkilö edustaa.)

Näihin tehtäviinhän myös yksityinen asianajaja voi saada oikeusapulain mukaisen avustajanmääräyksen.

Huomiona se, että elatukseen oikeutetun hakemuksen, kohta B, keskusviranomainen lähettää oikeusaputoimistolle tai asianajajalle, kun taas elatusvelvollisen alennushakemuksen, kohta E, osalta keskusviranomainen pyrkii löytämään oikeusaputoimiston tai asianajajan.

Helsingissä 1. kesäkuuta 2010

SUOMEN ASIANAJAJALIITTO

Riitta Leppiniemi
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja

LAATI	Hilkka Salmenkylä, asianajaja, Asianajotoimisto Juhani Salmenkylä Ky

Suomen Asianajajaliiton lausunnot valmistellaan oikeudellisissa asiantuntijaryhmissä, joiden toiminnassa on mukana noin 120 asianajajaa. Tämä lausunto on valmisteltu perhe- ja perintöoikeuden asiantuntijaryhmässä.