Oikeusministeriö		Dnro 2006/70/5420	
PL 25
00023 Valtioneuvosto
		5.12.2006	

Lausuntopyyntönne OM 7/41/2005
LAUSUNTO EHDOTUKSESTA HALLITUKSEN ESITYKSEKSI VAKUUTUSSOPIMUSLAIN JA ERÄIDEN SIIHEN LIITTYVIEN LAKIEN MUUTTAMISESTA 

Henkilövakuutuksen sopimusehtojen muuttaminen

Vakuutussopimuslakiin ehdotetaan lisättäväksi säännös, joka oikeuttaa muuttamaan henkivakuutuksen vakuutusmaksua ja muita sopimusehtoja vastaamaan lainsäädännön muutosta, jos henkivakuutukseen vaikuttavaa lainsäädäntöä muutetaan. Muutos on sinänsä perusteltu, koska henkivakuutussopimusta voidaan muuttaa vain laissa nimenomaisesti säädetyillä perusteilla ja henkivakuutukset ovat hyvin pitkäaikaisia sopimuksia. Vakuutuksenantaja ei myöskään voi irtisanoa henkivakuutusta kuin laissa mainituissa poikkeustilanteissa.  

Jos pakottavaa lainsäädäntöä muutetaan, lainsäädäntöhankkeen yhteydessä määritellään myös se,  koskeeko muutos jo ennen lain voimaantuloa solmittuja sopimuksia. Muutettaessa tahdonvaltaista lainsäädäntöä, muutokset voivat koskea ennen lain voimaantuloa tehtyjä sopimuksia vain, jos sopimukseen on otettu ehto mahdollisuudesta muuttaa sopimusta lainsäädännön muutoksen johdosta. Tällainen ehto voidaan ottaa sopimukseen vain, jos lainsäädäntö sallii em. ehdon. Koska sopimusoikeuden lähtökohtana on luottamus sopimusten pysyvyyteen, muutoksia tahdonvaltaisen lainsäädännön muuttumisen vuoksi voidaan tehdä sopimukseen vain, jos kysymys on sellaisesta lainsäädännön muutoksesta, jota ei ole voitu ennakoida sopimusta tehtäessä. Tällaisen muutoksen johdosta sopimus voi muuttua olennaisestikin. Vastaavasti kuluttaja voi halutessaan irtisanoa sopimuksen.

Vastaavan menettelyn soveltaminen vakuutussopimuksiin on ongelmallista, koska kuluttajalla ei ole samanlaista  mahdollisuutta irtisanoa henkivakuutussopimusta kuin yleensä muita pitkäaikaisia sopimuksia. Kuluttajalle on sopimuksen voimassaoloaikana voinut kehittyä esim. pitkäaikainen sairaus, jonka aiheuttama kuolema suljettaisiin uuden vakuutussopimuksen korvauspiirin ulkopuolelle. Henkivakuutuksen irtisanomiseen liittyy lisäksi  kysymys vakuutuksen takaisinmaksuarvosta, joka saattaa olla niin alhainen, että kuluttaja irtisanomisen vuoksi menettäisi suuren osan säästöistään. Henkivakuutuksiin luettavan eläkevakuutuksen ehdoissa on jopa mahdollista määrätä, ettei vakuutuksenottajalla ole oikeutta saada takaisinostoarvoa. Edellä mainituista syistä mahdollisuuteen muuttaa henkivakuutusehtoja lainsäädännön muutoksen johdosta tulee suhtautua varauksellisesti. 

Vakuutussopimuslakiin ei tule kirjoittaa säännöstä, joka oikeuttaa muuttamaan olemassa olevia henkivakuutussopimuksia olennaisella tavalla siten, että muutoksen tarpeellisuus jää vakuutuksenantajan arvioitavaksi. Tarve olennaisiin taannehtiviin muutoksiin tulee arvioida erikseen kunkin lainsäädäntöhankkeen yhteydessä lainsäätäjän toimesta. Tämä on erityisen tarpeellista siitäkin syystä, että muutosoikeuden peruste on tulkinnanvarainen. Työryhmän ehdotuksen mukaan henkivakuutuksen ehtoja ja maksuja voidaan muuttaa, jos henkivakuutukseen vaikuttavaa lainsäädäntöä on muutettu. Käsite henkivakuutukseen vaikuttava lainsäädäntö on sekä tulkinnanvarainen että laaja-alainen. 

Työryhmän ehdotuksen mukaan ns. laskuperustekoron muutos rinnastuisi lainsäädännön muutokseen. Kyseessä on sosiaali- ja terveysministeriön asetuksella määräämä korkokanta, jota käytetään vakuutusyhtiön vastuuvelkalaskelmissa. Työryhmä ehdottaa, että laskuperustekorkoa muutettaessa vakuutuksenantajalla olisi oikeus laskea vakuutussäästölle tulevaisuudessa maksettavaa kiinteää laskuperustekorkoa. Oikeus muuttaa korkoa koskisi siis myös ennen  ehdotetun vakuutussopimuslain muutosta tehtyjä sopimuksia. Oikeus muuttaa myös vanhoja sopimuksia on ongelmallinen ja siihen tulisi ryhtyä vain erittäin painavista syistä, koska henkivakuutuksiin luettavia eläkevakuutuksia on markkinoitu kuluttajille kiinteä korkoisina käyttämällä jopa termejä ”takuutuotto” ja ”takuukorko”. Työryhmä toteaa mietinnössään, että vakuutuksenantajan tulee kyetä huomioimaan ennakoitavissa olevat muutokset mm. kuolleisuudessa ja koroissa.

Mikäli työryhmän ehdottama muutosoikeuden laajennus kuitenkin toteutuisi, samalla tulee huolehtia siitä, että muutoksen vuoksi kaikki eläkevakuutukset ovat irtisanottavissa ja takaisinostoarvo nostettavissa. Lisäksi on huolehdittava siitä, että vakuutuksenantaja velvoitetaan tekemään muutokset henkivakuutusten ehtoihin myös silloin, kun muutos on kuluttajille edullinen. 

Oikeus tiettyihin vakuutusmuotoihin ja velvollisuus perustella vakuutuksen epääminen ja irtisanominen

Kuluttajavirastoon tulee yhteydenottoja kuluttajilta, joille ei ole myönnetty kotivakuutusta edes etukäteen maksettua vakuutusmaksua vastaan, koska heillä on maksuhäiriömerkintä. Ilmoituksia on tullut senkin jälkeen, kun Vakuutusyhtiöiden Keskusliitto julkaisi vastuuvalinnan periaatteet, joiden mukaan maksuhäiriömerkintä ei lähtökohtaisesti oikeuta kieltäytymään vakuutussopimuksen solmimisesta. Pelkkä maksuhäiriömerkintä ei missään olosuhteissa voi olla riittävä peruste kieltäytyä sellaisen vakuutuksen myöntämisestä, joka on kuluttajan taloudellisen turvallisuuden tai terveyden turvaamiseksi välttämätön. Vakuutuksenantaja voi turvata asemansa vaatimalla käteismaksua ennen vakuutuksen voimaantuloa ja myöhemmin ennen seuraavan vakuutuskauden alkua. Vapaaehtoisten vakuutusten merkitys kuluttajan talouden turvana on jatkuvasti kasvanut. Kotivakuutus, sairaus- ja tapaturmavakuutus sekä henkivakuutus ovat vakuutusmuotoja, joihin kuluttajalla käteismaksua vastaan tulisi olla oikeus ellei hakemuksen hylkäämiseen olisi laissa erikseen määriteltyä perustetta, kuten esimerkiksi vakuutuspetos.
 
Jos oikeutta edellä mainittuihin vakuutuksiin ei esitetä, työryhmän ehdotus  vakuutuksenantajan velvollisuudesta perustella vakuutushakemuksen hylkäävä päätös hyvän vakuutustavan mukaisella syyllä on hyvin tarpeellinen. Hyväksyttävää ei olisi hylätä vakuutushakemusta vain luottotietorekisterissä olevan maksuhäiriömerkinnän vuoksi, koska vakuutuksenantaja voi tällaisessa tapauksessa edellyttää käteismaksua. Lisäksi vakuutushakemusten hylkäämistä tulee erikseen seurata, jotta voidaan myöhemmin arvioida, miten hyvin velvollisuus perustella hylkäävät päätökset on riittänyt turvaamaan kuluttajien asemaa.   

Vakuutusten pysyvyys

Tapaturma- ja sairausvakuutukset ovat irtisanottavissa vakuutusmaksukauden vaihtuessa tai kalenterivuoden lopussa. Käytännössä vakuutuksenantaja yleensä irtisanoo koko vakuutuskannan, jos irtisanomismenettelyyn ryhdytään. Vakuutuksenottajan kannalta vakuutusturva ei ole riittävä, kun jo alkaneen sairauden kattava vakuutusturva voidaan irtisanoa. Vakuutuksenottajan aseman turvaamiseksi olisi lakia muutettava siten, että vakuutuksenottajan vastuu säilyy vakuutuksen voimassaolo aikana ilmenneiden sairauksien tai sattuneiden tapaturmien osalta.

Korvauksen suorittamisen viivästyminen      

Voimassaolevan vakuutussopimuslain 70 §:n mukaan, jos korvausta ei suoriteta kuukauden kuluttua siitä, kun vakuutuksenantaja on saanut vastuun selvittämiseksi tarpeellisen aineiston, viivästyneelle korvaukselle on maksettava viivästyskorkoa. Käytännössä viivästyskorko seuraamus ei ole riittävän tehokkaasti turvannut kuluttajan oikeutta vakuutuskorvauksen suorittamiseen kuukauden kuluessa. Koska vakuutuskorvauksen saaminen kohtuullisessa ajassa on olennainen osa vakuutussopimuksen sisältöä, on tarpeen säätää viivästyksen perusteella suoritettavasta vakiokorvauksesta viivästyskorko seuraamuksen lisäksi.  

Soveltamisalan ja pakottavuussääntelyn laajentuminen  

Soveltamisalaa ehdotetaan laajennettavaksi siten, että myös uuden tyyppiset vakuutusmuodot, kuten esimerkiksi kapitalisaatiosopimukset, tulevat soveltamisalan piiriin. Uusi säännös on joustava ja turvaa siten kattavammin vakuutuksenottajia.  

Työryhmä ehdottaa, että pakottavuussuojan piiriin tulisivat myös asunto-osakeyhtiöt. Muutos on kannatettava sillä,  asunto-osakeyhtiöissä osakkaat ovat usein kuluttajia eivätkä elinkeinonharjoittajia.

Vakuutuksenantajan tiedonantovelvollisuus ennen sopimuksen solmimista 

Ehdotus ennen vakuutussopimuksen solmimista koskevan tiedonantovelvollisuuden ulottamisesta  sijoituskohteiden valinnan kannalta olennaisiin seikkoihin on tarpeellinen. Kuluttajilla voi olla varsin puutteelliset tiedot sijoittamisessa huomioon otettavista seikoista. Vakuutussijoittaminen saattaa jo terminä luoda odotuksia tavanomaista turvallisemmasta sijoittamisesta.

Lisäksi ehdotetaan valtuussäännöstä, jonka nojalla Vakuutusvalvontavirasto voisi antaa määräyksiä säästöhenki- ja eläkevakuutuksen kulujen laskemis- ja ilmoittamistavasta. Kuluttajavirastoon tulleiden yhteydenottojen perusteella voidaan sanoa, että kuluttajien on ylipäätään hyvien vaikea ymmärtää, millaisia kuluja vakuutussäästöihin kohdistuu. Kulut saatetaan mm. hajauttaa lukuisiin eri nimikkeillä oleviin maksuihin. Kuluttajan tulisi vakuutusta valitessaan kyetä vertailemaan sekä vakuutuksen tuottoa että siitä meneviä kuluja voidakseen arvioida vakuutuksen kokonaisedullisuutta. Vakuutukset eivät nykyisin ole kulujen osalta riittävän läpinäkyviä. Säännös on tarpeellinen, koska kysymys on vakuutuksen sisällön kannalta keskeisistä tiedoista. Vakuutusvalvontaviraston em. määräykset tulisi valmistella yhteistyössä Kuluttajaviraston kanssa.    

Korvauspäätöstä koskeva kanneaika
          
Ehdotus rinnastaa Vakuutuslautakunnan ja muun kuluttajariitoja ratkaisevan elimen käsittely lakisääteisen elimen käsittelyyn, kun kysymyksessä on korvauspäätöstä koskevan kanneajan katkeaminen on tarpeellinen. Kuluttajariitoja käsitellään vakiintuneesti mm. Vakuutuslautakunnassa, joka samoin kuin kuluttajavalituslautakunta antaa ratkaisusuosituksia.

Henkilövakuutuksen irtisanominen vilpillisesti annettujen väärien tai puutteellisten tietojen johdosta 

Työryhmä ehdottaa mahdollisuutta irtisanoa henkilövakuutus, jos tietoja on annettu vilpillisesti vakuutustapahtuman jälkeen. Pykälän perusteluissa olisi syytä todeta, että vilpillisellä tietojen antamisella tarkoitetaan tahallista väärien tietojen antamista tietoisena siitä, että annetut tiedot vaikuttavat vakuutuksenantajan vastuuseen. 

Alivakuutus ja tiedonantovelvollisuuden laiminlyönti henkilövakuutuksessa

Alivakuutuksen osalta ehdotetaan lisättäväksi uusi momentti, jonka mukaan  vakuutuksenottajan antaessa tahallisesti tai vähäistä suuremmasta huolimattomuudesta puutteellisia tai vääriä tietoja, vähämerkityksellisiä seikkoja lukuun ottamatta, ja vakuutusmaksu on tämän vuoksi määrätty liian alhaiseksi, vakuutuskorvausta voidaan alentaa. Kuluttajalle on syytä tietoja annettaessa kertoa kyseisestä seuraamuksesta sekä muistuttaa myös vuositiedotteesta tarpeesta kertoa vakuutettua kohdetta koskevista muutoksista.

Lisäys mahdollisuudesta kohtuullistaa tiedonantovelvollisuuden laiminlyönnin seurauksia on tarpeellinen, sillä nykyisen tulkinnan mukaan vain seurausten täysimääräinen soveltaminen tai soveltamatta jättäminen on ollut mahdollista. Seurausten soveltaminen saattaa johtaa kuluttajan kannalta kohtuuttoman ankaraan lopputulokseen.

Vaatimuksen esittämisajankohta ja vanhentuminen

Ehdotetut muutokset vanhentumisaikojen pidentämiseksi ovat tarpeellisia, jotta kuluttaja ei menettäisi oikeuttaan vakuutuskorvaukseen jo ennen vahinkoseuraamuksen ilmentymistä tai ennen kuin hän on saanut päätöksen oikeudestaan korvaukseen muun vakuutuksen nojalla.

Johtaja			Anja Peltonen

Yksikön päällikkö
Lakimies			Riitta Kokko - Herrala