Vastaanottaja:	<kirjaamo.om@om.fi>
Kopio:		 
Aihe:		OIKEUSMINISTERIÖLLE.vakuutussopimuslaki.doc

 

 

 

 
 
OIKEUSMINISTERIÖLLE

 

 

 

 

 

 
Viite:             OM 7/41/2005
 
Asia:              Lausunto ehdotuksesta hallituksen esitykseksi vakuutussopimuslain ja eräiden siihen liittyvien lakien muuttamisesta

Ehdotus:

Ehdotuksen mukaan mm vakuutussopimuslain pakottavuutta vakuutuksenottajan hyväksi laajennettaisiin kuluttajien lisäksi sellaisten luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden hyväksi, jotka ovat rinnastettavissa kuluttajaan kuten mm. asunto-osakeyhtiöt ja aatteelliset yhdistykset.
 
Vakuutuksenantajalle asetettaisiin velvollisuus perustella päätöksensä, jos se hylkää vakuutushake-muksen tai irtisanoo vakuutuksen. Perusteen olisi oltava lain ja hyvän vakuutustavan mukainen.
 
Vakuutuksenantajan tiedonantovelvollisuutta laajennettaisiin sijoitussidonnaisten vakuutusten osalta. Samoin vakuutuksen ottajan oikeutta muuttaa henkivakuutuksen vakuutusmaksuja lisättäisiin tilanteissa, joissa lainsäädäntöä muutetaan.
Lausuntonaan MTK esittää kunnioittavasti seuraavan:
 
Esitetyt muutokset vakuutussopimuslakiin ovat tarpeellisia ja parantavat selkeästi vakuutuksen ottajien asemaa tilanteissa, joissa on koettu epäoikeudenmukaisuutta. 
 
Maaseudun pienten aatteellisten ja myös edunvalvonnallisten yhdistysten tosiasiallinen asema suhteessa vakuutuksenantajaan on ollut kuluttajan asemaan rinnastettava. Mm. metsästysseurat, nuorisoseurat, urheiluseurat ym. maaseudun kansalaistoimintaa harjoittavat tahot ovat tosiasiallisesti kuluttajan asemassa ja sen johdosta tulisi niiden saada vakuutussopimusten tulkinnassa kuluttajan asema. Kuluttajan asemassa ovat myös monet maatilataloutta harjoittavat osakeyhtiöt, joilla on vain perheenjäseniä osakkaina. Olisi siten etsittävä myös lainsäädännöllistä käsitettä tällaisten yhtiöiden rinnastamiseen kuluttajan asemaan.
 
Vakuutuksenantajan velvollisuus perustella päätöksensä sopimuksen irtisanomisesta tai vakuutuksen antamatta jättämisestä on erityisen tarpeellinen tilanteissa, joissa vakuutuksenottajaa on kohdannut toistuva vahinko ilman minkäänasteista omaa tuottamusta. Samoin esim. eläintautiepidemioiden uhatessa ovat vakuutuksenantajat kieltäytyneet vakuutuksien myymisestä, vaikka juuri tuolloin niiden tarve on ollut suurimmillaan.
 
Sijoitusvakuutusten markkinoinnissa on vieläkin suuria puutteita, minkä vuoksi ehdotettu laajennettu tiedonantovelvollisuus on tarpeen. Olisi kuitenkin harkittava sijoitusvakuutusten vertailun helpottamiseksi myös sellaista tiedonantovelvollisuutta, joka yksiselitteisen indeksin tms. avulla helpottaisi eri vakuutusyhtiöiden tuotteiden vertailua samoin kuin on toteutettu mm. osamaksukaupan ja muiden velkasuhteinen korkokannan ilmoitusvelvollisuuden suhteen.
 
Ehdotus on kannatettava ja samalla on jatkettava lainsäädännön kehittämistä eläkevakuutus-säästöjen siirrettävyyden helpottamiseksi.

 
Helsingissä 2006-11-27

 
Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto ry

 
 
Markku Suojanen                                                           Risto Airikkala
Toiminnanjohtaja                                                           Päälakimies