Suomen Yrittäjät

LAUSUNTO

C-'-	
0 7. 12. 2006

yrittajatii

5.12.2006
Oikeusministeriö, lainvalmisteluosasto PL 25

00023 Valtioneuvosto
Lausuntopyyntönne OM 7/41/2005, OM019:00/2005

EHDOTUS HALLITUKSEN ESITYKSEKSI VAKUUTUSSOPIMUSLAIN JA ERÄIDEN SIIHEN LIITTYVIEN LAKIEN MUUTTAMISESTA

Oikeusministeriö on pyytänyt Suomen Yrittäjät ry:ltä lausuntoa otsikkoasiassa. Suomen Yrittäjät lausuu asiasta kunnioittavasti seuraavaa:

Ehdotuksessa on kysymys vakuutussopimuslain eräiden säännösten muuttamisesta ja täsmentämisestä ja näiden aiheuttamista muutoksista avioliittolakiin, velan vanhentumisesta annettuun lakiin ja vakuutusyhtiölakiin. Esityksen tavoitteena on poistaa epäselvyyksiä ja käytännön soveltamistilanteissa ilmenneitä ongelmia. Keskeiset muutosesitykset liittyvät vakuutussopimuslain soveltamisalan ja pakottavuussääntelyn laajentamiseen sekä vakuutuksenantajan takauturnisoikeuteen. Lisäksi säädeltäisiin vakuutuksenantajan tiedonantovelvollisuutta sijoitussidonnaisissa vakuutuksissa, vakuutuksen epääminen ja irtisanominen sidottaisiin lain tasolla yleisesti hyvään vakuutustapaan ja vanhentumista ja kanneaikaa koskevia säännöksiä tarkistettaisiin tarpeettoman nopean vanhentumisen ehkäisemiseksi.

Suomen Yrittäjät haluaa kiinnittää huomiota seuraaviin ehdotuksen kohtiin:
Pakottavuussääntely (3 §)
Voimassa olevan lain 3 §:ää muutettaisiin siten, että vakuutussopimuslain säännökset olisivat pakottavia myös silloin, kun vakuutuksenottajana on muu sellainen luonnollinen henkilö taikka aikeushenkilö, joka on vakuutuksenantajan sopijapuolena rinnastettavissa kuluttajaan. Mietinnössä (s. 13) todetaan, että ehdotettu muutos selkeyttää oikeustilaa, mutta sen käytännön merkitys ei ole kovin suuri. Mietinnön mukaan muutoksen myötä pakottavuussääntelyn piiriin tulisivat useimmat asunto-osakeyhtiöt ja aatteelliset yhdistykset. Pykäläkohtaisissa perusteluissa (s. 19 – 20) todetaan, että "kuten nykyisin, säännökset olisivat useimmiten pakottavia myös ammatinharjoittajina toimivien luonnollisten henkilöiden hyväksi".
Suomen Yrittäjät Mannerheimintie 76 A 00250 Helsinki
PL 999, ooioi Helsinki
p. (09) 229 221
f. (09) 2292 2980 toim istoeyrittajat.fi

2
Koska oikeustilaa ei ole ollut tarkoitus muuttaa, tulisi 3 §:n pykäläkohtaisiin perusteluihin lisätä aiemman sääntelyn perusteluita vastaavasti se, että pakottavuussääntelyä sovelletaan pääsääntöisesti myös pienyritysten ottarniin vakuutuksiin. Ehdotetusta 3 §:ssä ei pakottavuussääntelyä rajoiteta mihinkään elinkeinonharjoittamiseen muotoon. Näin ollen myös perusteluissa olisi hyvä todeta, että pakottavuussääntely tulee edellytysten täyttyessä sovellettavaksi riippumatta siitä, missä yritysmuodossa toimintaa harjoitetaan. Näin ollen myös osakeyhtiömuodossa toimivat pienyritykset ovat lähtökohtaisesti pakottavuussääntelyn piirissä.
Vakuutuksenantajan takautumisoikeus (75 §)
Vakuutuksenantajan takautumisoikeudessa on kysymys siitä, millä edellytyksillä vakuutuksenantajalla on oikeus periä vahingon aiheuttajalta takaisin vakuutuksen perusteella suorittamansa korvaus. Mietinnössä todetaan (s. 13), että kyseessä olevan pykälän ja lain säännösten pakottavuutta koskevan 3 §:n nojalla on ollut epäselvää, ovatko takautumisoikeutta koskevat säännökset pakottavia suhteessa vahingon aiheuttaneeseen henkilöön. Esityksessä ehdotetaan täten muutettavaksi mainittua lainkohtaa siten, että vakuutuksenantajan takautumisoikeutta koskevat rajoitukset olisivat pakottavia vain, jos vahingon aiheuttanut kolmas henkilö on luonnollinen henkilö.

Toteamme, että mainittua muutosta on mietinnössä perusteltu varsin niukasti, minkä johdosta muutosehdotukseen on vaikea ottaa kantaa. Jatkovalmistelussa tulisi selventää mm. sitä, miksi työryhmä on päätynyt nyt esittämälleen kannalle ja onko työryhmä pohtinut sitä, mikä merkitys takautumisoikeutta koskevan sääntelyn selkeyden kannalta on pykälän viittauksella vahingonkorvauslain 3 luvun 1 §:ään, jossa on kysymys osaltaan myös tietyt edellytykset täyttävän itsenäisen yrittäjän aiheuttaman vahingon korvaamisesta isännänvastuun nojalla.

Toteamme, että korkeimman oikeuden antaman ennakkopäätöksen (KKO 2004:53) perusteluiden 5. kohdan mukaan yritysmuoto ei voi olla ratkaiseva sille pidetäänkö tiettyä henkilöä itsenäisenä yrittäjänä vai ei, vaan lainkohdassa tarkoitettuna yrittäjänä voidaan pitää sellaista henkilöä, joka harjoittaa elinkeinotoimintaa yhtiömuodossa. Ehdotetussa 75 §:ssä kuitenkin on säädetty takautumisoikeuden rajoitusten pakottavuus koskemaan ainoastaan luonnollisia henkilöitä — viittaus kuitenkin on tehty vahingonkorvauslain 3 luvun 1 §:ään, joka voi pitää sisällään myös oikeushenkilön.

Vakuutussopimuslakia koskeva sääntely ei mielestämme saisi johtaa siihen, että vakuutussopimuslain tulkinta käsitteestä "itsenäinen yrittäjä" olisi suppeampi kuin vahingonkorvauslain säännöksessä, johon nyt ehdotetussa pykälässä viitataan. Tämä johtaisi siihen, että vakuutuksenantaja voisi vakuutussopimuslain takautumisoikeutta koskevan säännöksen nojalla periä suorittamansa korvauksen vakuutusehtojensa mukaisesti sellaiselta vahingonaiheuttajalta, jolta isännänvastuuta koskevien säännösten nojalla ei vastaavasti olisi mandollista periä takaisin mitään. Tällainen tilanne syntyisi silloin, kun yhtiömuodossa toimiva itsenäinen yrittäjä olisi aiheuttanut vahingon lievällä huolimattomuudella (Vahl 4:1§). Säännösehdotus toteutuessaan synnyttäisi ainakin teoriassa ristiriidan vahingonkorvauslain ja vakuutussopimuslain välille ja asettaisi vakuutusyhtiön vahingonkärsijänä (takautumisoikeuden haltijana) parempaan asemaan kuin ne, jotka ovat vastuussa vahingosta isännänvastuun perusteella.

Kunnioittav...ti

SU • ~N ' .' ITT ~ ,l` RY 

-'~
iJärventaus 

imitusjohtaja

anne Makkula 

lainopillinen asiamies

3
Katsommekin, ottaen huomioon mainittu korkeimman oikeuden perusteluissa oleva vahingonkorvausoikeuden isännänvastuuta koskeva linjaus, jonka mukaan yritysmuoto (siis oikeushenkilönä toimiminen) ei voi olla ratkaisevaa sille, pidetäänkö tiettyä henkilöä vahingonkorvauslain 3 luvun 1 §:n mukaisena itsenäisenä yrittäjänä, että ehdotettua 75 §:n sääntelyä tulisi tältä osin tarkentaa tai ainakin perustella esitettyä muutosta yksityiskohtaisemmin ja laajemmin.

Lopuksi

Vakuutussopimuslaki on säädös, joka vaikuttaa koko Suomen yrityskenttään. Vaikka käsillä oleva esitys on yleisesti ottaen asianmukaisesti valmisteltu, toteamme kuitenkin, että säädösten valmistelun tulee olla mandollisimman laaja-alaista ja keskeisten sääntelyn kohteena olevien tahojen tulee olla edustettuina säädöksiä valmistelevissa elimissä. Vakuutuksenottajina toimivien yritysten edustusta työryhmässä ei ole ollut.