Oikeusministeriölle

OI

••
4LAHI N#r VAKUUTUS-RYHMÄN KESKUSLIITTO

29.11.2006	1(3)

OM:n kirje 13.9.2006 (OM 7/41/2005)
LAUSUNTO EHOTUKSESTA HALLITUKSEN ESITYKSEKSI VAKUUTUSSOPIMUSLAIN JA ERÄIDEN SIIHEN LIITTYVIEN LAKIEN MUUTTAMISESTA
Oikeusministeriö on pyytänyt Lähivakuutus-ryhmän Keskusliitto ry:ltä lausuntoa työryhmämietinnöstä n:o 2006:16, joka käsittää ehdotuksen hallituksen esitykseksi vakuutussopimuslain ja eräiden siihen liittyvien lakien muuttamisesta. Pyydettynä lausuntona Lähivakuutus-ryhmän Keskusliitto ry yhtyy Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliiton esillä olevassa asiassa antamaan lausuntoon. Tämän lisäksi esitämme vielä kohteliaimmin seuraavaa.
Vakuutussopimuslain 34 § ja 58 §
Työryhmä ehdottaa vakuutussopimuslain alivakuutusta koskevan 58 §:n täydentämistä lisäämällä pykälään uusi kolmas momentti. Ehdotetussa momentissa säädettäisiin alivakuutusta koskevien periaatteiden soveltamisesta "soveltuvin osin" myös tilanteisiin, joissa vakuutuksenottaja tai vakuutettu on antanut vääriä tai puutteellisia tietoja vakuutettavasta omaisuudesta tai etuudesta, ja tällä on ollut vaikutusta vakuutuksen hintaan.

Katsomme, että ehdotettu säännös soveltuu huonosti vakuutussopimuslain 58 §:n yhteyteen. Sanottu lainkohta koskee menettelyä alivakuutustilanteissa. Alivakuutus puolestaan liittyy käsitteellisesti ainoastaan ns. summavakuutuksiin, joissa vakuutettavalle omaisuudelle tai etuudelle on sovittu nimenomainen, euromääräinen vakuutusmäärä, joka on merkitty vakuutuskirjaan. Mikäli omaisuudelle tai etuudelle näin sovittu vakuutusmäärä alittaa omaisuuden tai etuuden oikean arvon, on kyseessä alivakuutus. Tällöin alivakuutussuhde johtaa siihen, että myös ns. osavahingoissa korvataan ainoastaan vakuutuskirjaan merkityn vakuutusmäärän ja omaisuuden oikean arvon välistä suhdetta vastaava osa vahingosta.

Korvauksen alentamisessa alivakuutuksen perusteella ei ole kyse vakuutuksenottajan tai vakuutetun moitittavan menettelyn sanktioinnista. Syyt alivakuutuksen syntymiseen voivat olla moninaisia. Korvauksen alentaminen näissä tilanteissa perustuu puhtaasti siihen, ettei vakuutusmääräisenä sovittu vakuutusturva ole ollut riittävä. Summavakuutuksen keskeisten periaatteiden mukaan vakuutuskorvausta tulee tällöin alentaa lähtökohtaisesti riippumatta siitä, mikä on ollut syynä vakuutusmäärän riittämättömyyteen.

Työryhmän nyt ehdottamalla säännöksellä pyritään ratkaisemaan aivan toisen tyyppisiä ongelmia. Säännöstä olisi tarkoitus soveltaa tilanteissa, joissa vakuutuksenottaja tai vakuutettu on tahallaan tai huolimattomuudesta antanut vakuutuksenantajalle vääriä tai puutteellisia tietoja, joiden seurauksena vakuutuksen hinta on muodostunut alhaisemmaksi kuin mikä se olisi ollut, jos vakuutuksenantaja olisi saanut oikeat tiedot. Kyse on siis vakuutuksenottajan tai muun vakuutetun moitit‑
Lähivakuutus-ryhmän Keskusliitto ry
PL 50, Lintuvaarantie 2,02601 Espoo	Kotipaikka Helsinki
Puh. 020 522 21 1 I, faksi 020 522 2272	Y-tunnus: 0201467-6 www.lahivakuutus.fi
etunimi.sukunimi(lahivakuutus.fi

2

tavasta menettelystä ja sen vaikutuksesta vakuutuksesta maksettavaan korvaukseen.

Työryhmän lain 58 §:än ehdottama uusi momentti soveltuu huonosti edellä tarkoitettuihin tilanteisiin. Säännöstä tulisi voida soveltaa sekä summavakuutuksissa et-tä nyttemmin yleistyneissä täysarvovakuutuksissa, joissa mistään euromääräisesta vakuutusmäärästä ei ole sovittu. Alivakuutusta koskevien periaatteiden sovel‑
taminen "soveltuvin osin" näihin tilanteisiin olisi kuitenkin mandollista vain vaivoin. On myös mandollista, että vakuutuksenantaja oikeat tiedot saatuaan ei olisi lainkaan myöntänyt haettua vakuutusta, taikka olisi myöntänyt sen ainoastaan korvauspiiriltään rajoitetumpana taikka muutoin erilaisin ehdoin. Työryhmän vakuutussopimuslain 58 §:ään ehdottama uusi kolmas momentti ei sanamuotonsa mukaan soveltuisi lainkaan näihin tilanteisiin. Lisäksi säännöksen ottaminen lakiin merkitsisi sitä, että vakuutuksenottajan tai muun vakuutetun moitittavan menettelyn sanktioinnissa otettaisiin uudelleen käyttöön ns. pro rata -sääntö, jonka soveltamisesta näissä tilanteissa luovuttiin nykyisen vakuutussopimuslain säätämisen yhteydessä.
Toteamme, että kaikkia edellä tarkoitettuja tilanteita koskee jo tällä hetkellä voi-massa oleva vakuutussopimuslain 34 §. Sanottu lainkohta sisältää mittaussäännöksen, jota tulee soveltaa kaikissa tilanteissa, joissa vakuutuksenantajalla on oikeus korvauksen alentamiseen tai epäämiseen sen vuoksi, että asiakas on laiminlyönyt vakuutussopimuslain 4 luvussa säädettyjä velvollisuuksiaan. Lainkohdan ainoa ongelma on tällä hetkellä sen jossain määrin epäonnistunut sanamuoto.

Vakuutussopimuslain 34 §:ssä todetaan, että harkittaessa korvauksen alentamista tai epäämistä on otettava huomioon, "mikä merkitys seikalla, jota vakuutuksenottajan tai vakuutetun antama väärä tai puutteellinen tieto koskee, tai vahingonvaaraa lisänneellä muuttuneella olosuhteella taikka vakuutetun tai 33 §:ssä tarkoitetun
henkilön toimenpiteellä tai laiminlyönnillä on olut vahingon syntymiseen". Säännös soveltuu lähinnä vakuutustapahtuman aiheuttamiseen sekä suojeluohjeen noudattamisen tai pelastamisvelvollisuuden laiminlyömiseen, joissa laiminlyönti on suorassa syy-yhteydessä vahingon aiheutumiseen taikka sen laajuuteen. Säännöksen nykyinen sanamuoto ei sen sijaan sovellu erityisen hyvin tilanteisiin, joissa vakuutuksen kohteena olevasta omaisuudesta, etuudesta tai toiminnasta on annettu vääriä tai puutteellisia tietoja, joiden vuoksi vakuutuksesta perittävä maksu on jää-nyt liian alhaiseksi tai vakuutuksen muu sisältä muutoin erilaiseksi kuin siinä tapauksessa, että vakuutuksenantaja olisi saanut vakuutuksen myöntämistä varten oikeat tiedot. Näissä tapauksissa laiminlyönnillä ei ole suoraa syy-yhteyttä itse vahingon aiheutumiseen, mutta se johtaa kuitenkin vakuutuksenantajan kannalta epäedulliseen ja epäoikeudenmukaiseen lopputulokseen.

Katsomme, että vakuutussopimuslain 34 §:n soveltamiseen liittyvät ongelmat voidaan ratkaista muutamalla tämän pykälän sanamuotoa niin, että se soveltuu pa-remmin kaikkiin vakuutussopimuslain 23, 26, 30, 31, 32 §:ssä mainittuihin tilanteisiin, joissa vakuutuksenantajalla on oikeus korvauksen alentamiseen tai epäämiseen. Tämän vuoksi ehdotamme, että vakuutussopimuslain 34 § muutetaan kuulumaan seuraavasti (muutettu teksti alleviivattuna):

34 §. Korvauksen alentaminen tai epaäminen vahinkovakuutuksessa. Harkittaessa, onko korvausta vahinkovakuutuksessa tässä luvussa säädetyllä perusteella alennettava tai se evättävä, tulee ottaa huomioon, mikä merkitys seikalla, jota vakuutuksenottajan tai vakuutetun antama väärä tai puutteellinen tieto koskee, tai vahingonvaaraa lisänneellä muuttuneella olosuhteella taikka vakuutetun tai 33 §:ssä tarkoitetun henkilön toimenpiteellä tai laiminlyönnillä on ollut vahingon syntymiseen, vakuutuksenantajan vastuuseen taikka vakuutusehtojen tai vakuutusmaksun määräytvmiseen. Lisäksi tulee ottaa huomioon vakuu‑

3

,-‑
Harri Kain äinen Toimitus] htaja

Petri Heikkinen Varatoimitusjohtaja

tuksenottajan, vakuutetun tai 33 §:ssä tarkoitetun henkilön tahallisuus tai huolimattomuuden laatu sekä olosuhteet muutoin.
Mikäli vakuutussopimuslain 34 §:n sanamuoto muutetaan ehdottamallamme tavalla ei lain 58 §:ään ole tarpeen lisätä työryhmän ehdottamaa uutta 3 momenttia ei-kä 34 §:ään myöskään työryhmän ehdottamaa viittaussäännöstä 58 §:ään.
Kohteliaimmin
LÄHIVAKUUTUS-RYHMÄN KESKUSLIITTO RY