VANTAAN KARAJAOIKEUS
PL 194
01301
LAUSUNTO
13.08.2002

Oikeusministeriö
PL1
00131 HELSINKI
Viite:
Asia:
Yleistä
	14.	08.

Ji~fc~.
Lausuntopyntö 20.06.2002
Asianaj ajien ammatillisen valvonnan kehittäminen (tyoryhmamietinto 2002:5)

Pyydettyna lausuntona mietinnöstä karäjäoikeus esittäã kunnioittaen seuraavaa:
Ehdotetuilla uudistuksilla ei ole sanottavaa merkitysta karäjaoikeuksien tuomitsemistoiminnan kannalta. Kun kuitenkin asianajajakunta on osa toimivaa oikeudenhoitoa ja karäjaoikeudet joutuvat päivittäin tekemisiin lukuisten en asianajajien kanssa, on myös karajaoikeuksien kannalta tärkeää, että asianajajien julkinen luotettavuus on mahdollisimman korkea. Tältä kannalta on hyvä, että ministeriö on pyytänyt usealta käräjäoikeudelta lausunnon mietinnöstä.

Työryhmän esittämät tavoitteet ja keinot niiden saavuttamiseen ovat lähes kaikilta osiltaan sellaisia, joihin on heippo yhtyä. Käräjäoikeus haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota seuraaviin, asianajajia koskevan lain muutosehdotuksiin:

Eettinen lautakunta (6a
§-6b §)
On tarkoituksenmukaista, että kurinpito- ja palkkioniita-asioita käsittelee sama elm. Tämä jo pelkästään sen vuoksi, että liian suuri laskutus saattaa olla peruste määrätä myös kurinpitorangaistus. Eettinen lautakunta nimenä kuvastaa myös hyvin lautakunnan tehtäväkenttäã.

Perustelujen sivulla 26 todetaan, että “kun lautakunta antaa palkkioriitaa koskevia suosituksia, sitä kutsuttaisiin palkkiolautakunnaksi.” Lakiehdotuksessa ei ole mainintaa tällaisesta. Käräjäoikeus ei näe tarpeelliseksi kayttää lautakunnasta muuta nimitystä kuin eettinen lautakunta. Muussa tapauksessa ulkopuoliselle, esim. kantelijalle, saattaa syntyä käsitys, että on olemassa kaksi erillistä elintä.

Kurinpitoasian käsittely (6c §-6d §)
Kurinpitoasioiden vireilletulotapa (6c § 1 momentti) vastaa nykyistä Suomen Asianajajaliiton säännöissä olevaa määräystä. On perusteltua, että asiasta säädetään laissa eikä pelkästäãn säännöissä.

Oikeudenkaymiskaaren 15 luvun lOa §:n nojalla tuomioistuimen määräämät asianajajien tai muiden oikeudenkäyntiasiamiesten ja
-avustajien esiintymiskiellot lienevät nykyjaan melko harvinaisia. Tähän

voi osaksi vaikuttaa se, ettã etenkin suullisessä paakasittelyssa ilmenevä asiamiehen / avustajan sopimattomuus tai muu vastaava ja tästä seuraava esiintymiskielto johtaa kaytännössa myös pääkäsittelyn siirtämiseen. Tämä taas ei välttämättä ole päämiehen edun mukaista.

Asianjajien valvonnan kannalta on kuitenkin tärkeäã, että tuomioistuin saattaa havaitsemansa asianajajan sopimattoman kaytöksen tai ammattitaidottomuuden asianajajaliiton tietoon jopa riippumatta siitã, määrätäãnkö esiintymiskieltoa vai. Toisaalta oikeudenkäymiskaaren sanotun säännöksen nojalla mãärätty esiintymiskielto saattaa merkitä asianajajalle tai muullekin asiamiehelle / avustajalle tosiasiassa estettä harjoittaa ammattiaan. Nykyisten ihmisoikeussäännösten j a muiden vastaavien valossa on kyseenalaista, onko esim. karajaoikeus, jonka kokoonpanona voi olla pelkästään kokematon puheenjohtaja eli notaani, riittävan ammattitaitoinen ja puolueeton elm tekemään ratkaisun, jolla henkilön ja hänen perheensä toimeentulo estyy. Vastaisuudesa olisi muutoinkin harkittava, olisiko tuomioistuimella oleva mahdollisuus määrätä esiintymiskielto poistettava kokonaan laista ainakin asianaj ajien kohdalta.

Lautakunnan käsittely olisi pääsääntöisesti kirjallista kuitenkin siten, että erottamista tai seuraamusmaksua ei voitaisi määrãtä ilman suullista käsittelyä. Toisaalta myös lievemmillä kuninpitoseuraamuksilla saattaa olla merkittäviä haitallisia vaikutuksia asianajajan ammatinharjoittamiseen. Tähän nähden ja huomioiden myös ihmisoikeusäännösten maaräykset käräjäoikeuden mielestä asianajajan tulisi ama halutessaan saada kurinpitoasia lautakunnan suulliseen käsittelyyn.

Palkkioriita-asian kasittely ja ratkaisu (6e §-6g §)
Lautakunnan antama ratkaisu olisi suositus ja asianosaisilla olisi ama mahdollisuus saattaa niita karäjaoikeuden ratkaistavaksi. Käytannössä asianajajat tuskin ryhtyvät perimään oikeusteitse suosituksen ylittäviä palkkioita, koska tällöin heillä on vaarana joutua kuninpitoseuraamuksen kohteeksi.

Ehdotuksen mukaan suosituksessa tulee antaa pãämiehelle ohjaus siitä, miten hänen tulee menetellä saattaakseen asian tuomioistuimen eli kaytännössa karajaoikeuden käsiteltäväksi. Ehdotuksesta tai perusteluista ei tarkemmin ilmene ohjauksen sisältö. Ohjaus on tarpeen paämiehen oikeusturvan kannalta.

Tässä yhteydessa olisi ehkä ollut kuitenkin syytä harkita jopa sellaista järjestelmaa, jolla käytännössä olisi merkitystã käräjäoikeuksien työmääräänkin. Kärãjäoikeuden mielestä asianosaisten oikeusturvan kannalta olisi riittävää, että heillä olisi tietty määräaika, esim. 60 päivää, lautakunnan ratkaisusta saattaa asian käräjäoikeuden käsiteltäväksi uhalla, että muussa tapauksessa lautakunnan ratkaisu on täytäntöönpantavissa lainvoimaisen tuomion tavoin.

Kurinpitoseuraamukset (7 §)
Ankanin seuraamus olisi edelleen asianajajayhdistyksen jäsenyydestä erottaminen. Perusteluista ei ilmene, onko tarkemmassa harkinnassa ollut useissa muissa maissa käytössä oleva määräaikainen erottaminen.

Käräjäoikeuden käsityksen mukaan määräaikainen erottaminen saattaisi olla erittäin käyttokelpoinen tilanteissa, joissa olisi olemassa lainkohdan tarkoittamat lieventãvät seikat. Seuraamus merkitsisi asianajajalle kaytännossä myös taloudellisia menetyksiä, jolloin ei olisi tarpeen määrätä seuraamusmaksua. Perusteluista ei muutoinkaan tarkemmin ilmene se, mikä tarve on ollut tehdã seuraamusmaksusta itsenäinen seuraamus. Maksun voisi yhdistaa varoitukseen.

Käräjäoikeuden käsityksen mukaan selkeä ja riittävän monipuolinen
seuraamusjärjestelmä ankarimmasta lievimpään olisi
- erottaminen
- mäãräaikainen erottaminen
- varoitus ja mahdollinen seuraamusmaksu sekä
- huomautus.

Muutoksenhaku kurinpitoseuraamukseen ym (10 §)
Ehdotuksen mukaisesti asianajajalla tulee olla ama oikeus saattaa kuninpitoseuraamuksen oikeellisuus tuomioistuimen käsiteltäväksi. Kantelijan oikeudet tulee perustelujen mukaisesti niittävästi turvatuksi sillã, että han voi saattaa käsityksensä oikeuskanslerin tietoon ja tämä harkitsee muutoksenhaun tarpeellisuuden.

Määräaika valituksen tekemiselle olisi 30 päivää. Aika saattaa olla oikeuskanslenille varsin lyhyt tilanteessa, jossa kantelija vasta lähellä määräajan päättymistä saattaa oikeuskanslenin tietoon seikan, jolla on merkitystä valituksen tarpeellisuutta harkittaessa.

Ehdotuksen mukaan määräaika alkaisi kulua siitä päivästä, jona päätös on annettu tiedoksi. Voimassa olevien Suomen Asianajajaliiton sääntöjen 51 §:ssä säädetään, että päätös, johon asianajajalla on oikeus hakea muutosta, on annettava asianajajalle tiedoksi todisteellisesti. Saman pykälän mukaisesti oikeuskansleri saa tiedon päätöksestä “viipymättä” eli kaytännössä muutaman päivän kuluessa pöytakirjanotteella.

Käytännössä mainittu sääntöjen pykalä tarkoittaa sitä, että määräaika alkaa kulua eni ajankohdasta oikeuskanslerille ja asianajajalle.
Tarkoituksenmukaisempaa olisi menettely, jossa asian ratkaiseva elm (lautakunta, hallitus) ilmoittaisi kirjeellä asianajajan osoitteeseen, jollainen hänellä sääntöjen mukaan täytyy olla, ajankohdan, jolloin ratkaisu annetaan. Muutoksenhaun määräaika voisi siten alkaa kulua heti ratkaisun antamisesta sekä asianajajalle että oikeuskanslerille.

Lopuksi	Aika ajoin nousee esille keskustelu siita, tulisiko Suomessa saataa asianajajamonopoli tai asianajajapakko. Järj estelmien puolesta j a niitä vastaan on olemassa painavia perusteita. Kesäkuun 2002 alusta voimaan tullut oikeudenkaymiskaaren 15 luvun 2 §:n 1 momentin muutos, jonka mukaan oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana voi pääsääntöisesti toimia vain oikeustieteen kandidaatin tutkinnon suonittanut henkilö, voidaankin nahda askeleena, eräiden mielestä riittavana, asianajomonopoliin.

Muiden lakimiesten kuin asianajajien valvonta on kaytannossa melko olematonta. Kuitenkin sekä tuomioistuinten että oikeusapua tarvitsevien

henkilöiden yhteisena intressinä on, etta asianajopalvelua tarjoavien lakimiesten ammattitaito ja -moraali ovat mahdollisimman korkeat. Tama toteutuu vain silla, että lakimiesten valvonta on riittävän tehokasta, julkista ja arvovaltaista. Asianajajien kohdalla tilanne on nyt ehdotettujen säännösten valossa paasaantoisesti kunnossa.

Karajaoikeudessa havaitsee usein tilanteen, jossa asianajoyhdistyksesta erotettu asianajaja edelleen hoitaa normaalisti asianajotehtavia muuna kuin asianajajana. Karajaoikeudella ei useinkaan ole edellytyksia puuttua tahan.
Jatkossa tulisikin ehkä harkita järjestetmää, jossa asianajopalvelujen tarjoaminen olisi luvanvaraista esim. samaan tapaan kuin kiinteistönvälitys. Tällöin valvova viranomainen, olisi se sitten nimeltaan ja kokoonpanoltaan millainen tahansa, voisi keskitetysti ratkaista lakimiehen sopivuuden harjoittaa ko. ammattia, jossa usein on kyse enittäin huomattavista lakimiehen haltuun uskotuista varoista seka toisaalta lakimiehen ja hänen perheensä toimeentulosta.

Lausunnon on valmistellut on karajatuomani Jarmo Kilpela.
         
Laamanni	Launi Melander