VEROHALLINTO	Lausunto	
Esikunta- ja oikeusyksikkö	9.5.2011	
PL 325		
00052 VERO		

		
	Viite / Diaarinumero	
	VM066:00/2010 	
Valtiovarainministeriö 	VH A11/00 00 01/2011	
Rahoitusmarkkinaosasto

	
Lausunto ehdotuksesta sijoitusrahastodirektiivin 2009/65/EY täytäntöön panemiseksi ja siihen liittyvästä ehdotuksesta sijoitusrahastolakiin tehtävistä kansallisista tarpeista johtuvista muutoksista

Valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinaosasto on pyytänyt Verohallinnolta lausuntoa ehdotuksesta sijoitusrahastodirektiivin 2009/65/EY täytäntöön panemiseksi ja siihen liittyvästä ehdotuksesta sijoitusrahastolakiin tehtävistä kansallisista tarpeista johtuvista muutoksista. Ehdotukset sisältävät hallituksen esitykseen sisällytettävät keskeiset ehdotukset, yksityiskohtaiset perustelut ja ehdotukset pykäliksi.

Verohallinto esittää lausuntonaan kunnioittavasti seuraavaa

Yleistä

Sijoitusrahastolakiin tehtävät keskeiset muutokset liittyvät rahastoyhtiön oikeuteen perustaa sijoitusrahasto muuhun ETA-valtioon kuin Suomeen ja ulkomaisen ETA-rahastoyhtiön oikeuteen perustaa sijoitusrahasto Suomeen. Esitettävissä muutoksissa ei tule esille verolainsäädäntöön liittyvät mahdolliset muutostarpeet tai muutoksesta mahdollisesti aiheutuvat ristiriitaisuudet verolainsäädännön kanssa. 

Verohallinto on aikanaan lausunut sijoitusrahastolain muuttamista koskevaan hallituksen esityksen luonnokseen (30.1.2009, diaarinumero 167/346/2009). Lisäksi Verohallinto antaa erikseen lausunnon arvopaperimarkkinalainsäädännön uudistusta koskevaan työryhmän muistioon. 

Vastaavalla tavalla kuin edellä mainitussa Verohallinnon lausunnossa on todettu, myös nyt sijoitusrahastodirektiiviin liittyvässä täytäntöönpanossa olisi tärkeää, että samassa yhteydessä selvitettäisiin myös verolainsäädäntöön liittyviä muutostarpeita ja ongelmatilanteita, jotka olisi otettu huomioon lopullisessa täytäntöönpanoesityksessä. Mahdollisiin esitettäviin verolainsäännösten muutoksiin on toivottavaa, että Verohallinnolle annetaan tilaisuus lausua myös tässä asiassa. 

Sijoitusrahaston määritelmä

Sijoitusrahaston määritelmä ehdotetaan muutettavaksi siten, että sijoitusrahastolla tarkoitetaan yksinomaan sijoitusrahastodirektiivissä tarkoitettua sijoitusrahastoa.

Luonnoksesta ei ilmene selkeästi se, mitä sijoitusrahastolla ja yhteissijoitusyrityksellä tarkalleen ottaen tarkoitettaisiin. Nyt voimassa olevassa laissa yhteissijoitusyritys käsittää ulkomaiset sijoitusrahastot. Jos sijoitusrahaston on tarkoitus tulevaisuudessa käsittää myös ulkomaiset direktiivin mukaiset sijoitusrahastot, tulisi tämä tuoda selkeämmin esille sekä laissa että lain esitöissä. Muutoksilla saattaa olla vaikutusta myös verolainsäädännön tulkintoihin, koska verolainsäädännössä ei ole määritelty sijoitusrahastoa eikä yhteissijoitusyritystä. 

Verolainsäädännössä on tulkinnanvaraista, mitä sijoitusrahastolla tarkoitetaan. Sijoitusrahasto katsotaan tuloverolain 3 §:n mukaan yhteisöksi. Epäselvää on se, tarkoitetaanko sijoitusrahastolla yksinomaan kotimaisia vai myös tietynlaisia ulkomaisia sijoitusrahastoja. Esimerkiksi eurooppayhtiön ja eurooppaosuuskunnan rinnastaminen tuloverolain osakeyhtiöön ja osuuskuntaan tehtiin TVL 8a §:n lisäyksellä (ks. HE 193/2005). Tästä johtuen sijoitusrahastolaissa tulisi selkeästi tulla esille se, onko sijoitusrahastolain määritelmien muutoksella tarkoitus vaikuttaa myös verolainsäädännön tulkintoihin. Tällä on myös vaikutusta siihen, mitä tuloverolain 20.1 §:n 2 kohdan sijoitusrahastolla tarkoitetaan, jonka perusteella sijoitusrahasto on vapautettu tuloverosta.

Sijoitusrahaston oikeudellinen muoto

Sijoitusrahastodirektiivin mukaan yhteissijoitusyritys voidaan perustaa joko sopimusoikeudellisten säännösten (rahastoyhtiöiden hoidossa olevat sijoitusrahastot), trusteja koskevien säännösten (”unit trust”) tai yhtiöjärjestyksen (sijoitusyhtiöt) nojalla. Suomessa sijoitusrahastot ovat yksinomaan sopimusperusteisia, kun taas useissa muissa valtioissa toimintamuotona ovat kaikki sijoitusrahastodirektiivissä mainitut toimintamuodot. 

Suomessa on oikeuskäytännössä katsottu, että yhtiömuotoiset ulkomaiset ei sijoitusrahastodirektiivissä mainitut sijoitusrahastot rinnastuvat Suomen verotuksessa lähinnä suomalaiseen osakeyhtiöön (KHO 2010:15). Yhtiömuotoisesta sijoitusrahastodirektiivissä mainitusta ulkomaisesta sijoitusrahastosta ei ole tiedossa julkaistua oikeuskäytäntöä. Mikäli sijoitusrahastolaissa ulkomaiset ja kotimaiset direktiivissä mainitut sijoitusrahastot on tarkoitus määritellä samassa säännöksessä, voi tällä olla vaikutusta myös verolainsäädännön tulkintaan. Lisäksi on muistettava, että verolainsäädännössä ei ole myöskään säännöksiä muunlaisille ulkomaisille sijoitusrahastoille. Verolainsäädäntöä tulisi täydentää siten, että säännöksistä ilmenisi selkeästi se, onko esimerkiksi direktiivissä mainittuja kotimaisia ja ulkomaisia sijoitusrahastoja tarkoitus käsitellä verotuksessa yhtenäisesti, ja miten muita kuin edellä mainittuja sijoitusrahastoja on tarkoitus käsitellä verotuksessa. Mikäli asiaa ei selvitetä sijoitusrahastodirektiivin täytäntöönpanoon liittyvässä selvitystyössä, aiheuttavat sijoitusrahastolakia koskevat muutokset lisää tulkintatilanteita verotuksessa.

Ulkomaisen rahastoyhtiön verovelvollisuus

Ulkomainen rahastoyhtiö, yleensä ulkomainen yhteisö, on Suomessa verovelvollinen Suomesta saadun tulon osalta. Rahastoyhtiön tulo muodostuu muun muassa sijoitusrahaston hoitopalkkioista, ja siten tuloa pidetään yleensä liiketulona. Ulkomaisen yhteisön liiketuloa voidaan verosopimustilanteessa verottaa Suomessa käytännössä yleensä vain siinä tilanteessa, kun yhteisölle muodostuu Suomeen kiinteä toimipaikka. Riippuen siitä, millä tavalla ulkomainen rahastoyhtiö järjestäisi Suomeen perustetun sijoitusrahaston hallinnoinnin ja hoitamisen, saattaa näihin tilanteisiin liittyä kiinteän toimipaikan tulkintakysymyksiä. Mikäli verotusoikeus Suomella olisi, liittyisi näihin lisäksi tulon kohdistamisongelmia, varsinkin jos ulkomaisella rahastoyhtiöllä olisi perustettuna useita sijoitusrahastoja eri valtioihin. On hyvin mahdollista, että tällaisia tilanteita syntyisi, mikä taas lisäisi Verohallinnon työtä muun muassa verotusoikeuden tutkimisen sekä verotettavan tulon selvittämisen kautta. Tämä tulee ottaa huomioon Verohallinnolle suunnattavissa tulevissa resursseissa.

Ulkomaisen rahastoyhtiön perustaman suomalaisen sijoitusrahaston verovelvollisuus

Suomen tuloverolain 3 §:n 4 kohdan mukaan suomalainen sijoitusrahasto on yhteisö, joka on tuloverolain 9 §:n perusteella yleisesti verovelvollisena velvollinen suorittamaan Suomessa veroa tulon perusteella. Suomessa on katsottu, että suomalaisia sijoitusrahastoja pidetään myös verosopimuksia sovellettaessa Suomessa asuvina ja siten verosopimusetuuksiin oikeutettuna.

Riippuen valtiosta sekä sijoitusrahaston toimintamuodosta, toisen valtion sijoitusrahastot voivat olla joko erillisiä verovelvollisia tai ns. läpivirtausyksikköjä. Toisessa valtiossa perustettujen toimintamuotojen verosopimusstatusta määritettäessä tulee ottaa huomioon myös asuinvaltion sisäiseen lakiin perustuva oikeudellinen määrittely. Siten tapauskohtaisesti ulkomaista sijoitusrahastoa voidaan pitää joko erillisenä verovelvollisena tai ns. läpivirtausyksikkönä. Vaikka sijoitusrahastodirektiivin täytäntöönpanolla ei sinänsä ole vaikutusta edellä mainittuihin tulkintatilanteihin, lisäisi rajat ylittävä sijoitusrahastotoiminta näitä tulkinnanvaraisia tilanteita ja siten lisäisi Verohallinnon työtä. Toisaalta tällainen rajat ylittävä sijoitusrahastotoiminta mahdollistaisi myös nykyistä paremmat verosuunnittelumahdollisuudet, koska sijoitusrahastotoimintaan liittyviä verolainsäännöksiä ei ole yhtenäistetty valtioiden välillä.

Koska verolainsäädäntöä ei ole yhtenäistetty, vastaavanlaisia tulkinnallisia tilanteita voi syntyä myös tilanteessa, jossa suomalainen rahastoyhtiö perustaisi ulkomailla sijoitusrahaston.

Ennakonpidätysvelvollisuus

Sijoitusrahastojen tuotto-osuudet ja niiden sijaan saatavat korvaukset ovat veronalaista tuloa, ja niistä on ennakkoperintälain mukaan toimitettava ennakonpidätys. Ennakonpidätysvelvollisuuteen on joitain poikkeuksia Verohallinnon päätöksessä ennakonpidätysvelvollisuuden vapauttamisesta. Mikäli ulkomainen rahastoyhtiö perustaisi sijoitusrahaston Suomeen, olisi verolainsäädännön kannalta tulkinnanvaraista, syntyykö ulkomaiselle rahastoyhtiölle tilanteessa ennakonpidätysvelvollisuus riippumatta siitä, muodostuuko ulkomaiselle rahastoyhtiölle verovelvollisuutta Suomeen vai ei. Verohallinnon käsityksen mukaan tehokkaan verovalvonnan ja verojen kannon turvaamiseksi verojärjestelmän tulisi olla tällaisessa tilanteessa sellainen, että ulkomaisella rahastoyhtiöllä olisi tällaisessa tilanteessa ennakonpidätysvelvollisuus riippumatta omasta verovelvollisuudestaan Suomessa. 

Sijoitusrahastotietojen antaminen veroviranomaiselle

Verotusmenettelystä annetun lain 17 pykälän mukaan rahastoyhtiön ja ulkomaisen rahastoyhtiön sivuliikkeen tai edustuston on toimitettava Verohallinnolle verotusta varten tarpeelliset tiedot verovelvollisen omistamista sekä verovelvolliselta lunastetuista sijoitusrahaston rahasto-osuuksista sekä yhteissijoitusyrityksen osuuksista. Lisäksi on annettava tarvittavat tiedot lunastettujen rahasto-osuuksien ja yhteissijoitusyritysten osuuksien hankintahinnasta ja hankinta-ajankohdasta sekä merkinnän ja lunastuksen yhteydessä perityistä kuluista siltä osin kuin nämä tiedot ovat tiedonantovelvollisella.

Voimassa olevan lain säännösten mukaan suomalaisten sijoitusrahastojen tietojen antamisesta on vastuussa rahastoyhtiö. Mikäli ulkomainen rahastoyhtiö voi tulevaisuudessa perustaa Suomeen sijoitusrahaston, voi ilmoitusvelvollisuuteen liittyä tulkinnanvaraisuutta. Normaalisti verotuksen tiedonantovelvollisuus on sidottu verovelvollisuuteen Suomessa. Koska tulkinnanvaraista saattaa olla, muodostaako pelkkä suomalaisen sijoitusrahaston hallinnointi ulkomaiselle rahastoyhtiölle verovelvollisuuden Suomessa, ja onko Suomella kansainvälisten sopimusten perusteella tuloon verotusoikeutta, tulisi tiedonsaanti tällaisessa tilanteessa turvata. Tästä johtuen mahdollisen muutoksen yhteydessä tulisi muuttaa myös tiedonantovelvollisuutta koskevia verolainsäännöksiä, jotta veroviranomaisen tiedonsaanti ei vaarantuisi. Tällöin tulee varmistaa, että myös jatkossa saadaan verotusta varten tarvittavat vuosi-ilmoitustiedot, turvataan sijoitusrahastojen voitonjakoon liittyvä verotus ja turvataan edellytykset uskottavalle verovalvonnalle. 

Verohallinnon käsityksen mukaan tehokkainta on, mikäli suomalaista sijoitusrahastoa hallinnoivalle ulkomaiselle rahastoyhtiölle on säädetty hallinnoinnin edellytyksenä vastaavat velvoitteet kuin suomalaisella rahastoyhtiöllä on. Ulkomaisella rahastoyhtiöllä siis olisi velvollisuus mm. toimittaa Verohallinnolle vuosi-ilmoitukset ja vaadittaessa todellisten lopullisten edunsaajaosuudenomistajien tiedot riippumatta siitä, missä maassa rahastoyhtiö itse sijaitsee. 

Mikäli ulkomaisia rahastoyhtiöitä sitovia velvoitteita ei katsota olevan mahdollista säätää, olisi vastaavat velvoitteet syytä asettaa sijoitusrahastoa koskevassa lainsäädännössä sijoitusrahastolle itselleen. Käytännössä siis sijoitusrahasto olisi velvoitettava pitämään Suomessa luetteloa todellisista lopullisista osuudenomistajistaan. Se, että vastuut siirretään sijoitusrahastoille, edellyttää myös verolainsäädännön ja verotusohjeiden muuttamista. Suomessa voisi olla syytä myös miettiä, olisiko sijoitusrahastolakia syytä kehittää siihen suuntaan, että sijoitusrahastot voisivat jatkossa toimia esimerkiksi yhtiömuotoisina oikeushenkilöinä. Tällöin niille olisi yksinkertaista myös verolainsäädännössä asettaa selkeät velvoitteet.

Sulautuminen ja jakautuminen

Laissa ehdotetaan säädettäväksi, että sijoitusrahasto (sulautuva sijoitusrahasto) voi sulautua toisen sijoitusrahaston tai muusta ETA-valtiosta kuin Suomesta olevan yhteissijoitusyrityksen (vastaanottava sijoitusrahasto) kanssa. Sijoitusrahasto voisi olla vastaanottava sijoitusrahasto, johon voi sulautua muusta ETA-valtiosta kuin Suomesta oleva yhteissijoitusyritys (sulautuva sijoitusrahasto). 

Verolainsäädännössä ei ole säännöksiä rajat ylittäviin sijoitusrahastojen sulautumisiin ja jakautumisiin. Sijoitusrahastoon liittyvät sulautumista ja jakautumista koskevat säännökset aiheuttaisivat siten verotuksessa tulkinnanvaraisia tilanteita. Siten myös verolainsäädännön puolella tulisi olla selkeät säännökset sijoitusrahaston sulautumiselle ja jakautumiselle tarpeettomien tulkintatilanteiden välttämiseksi. Muuten sijoitusrahastolain muutokset aiheuttavat lisätyötä Verohallinnossa lisääntyvien tulkintatilanteiden johdosta.

Lainvastaiseen toimintaan puuttuminen

Esityksen mukaan Finanssivalvonta voisi tietyissä tilanteissa rajoittaa tai kieltää rahastoyhtiön toiminnan. Esityksessä viitataan lähinnä tilanteisiin, jossa ei noudatettaisi sijoitusrahastolakia tai sen nojalla annettuja säännöksiä tai määräyksiä. Tehokkaan viranomaistoiminnan varmistamiseksi olisi tärkeää, että viranomaiset voivat tehdä yhteistyötä ja tarvittaessa estää tehokkaasti lainvastaisesti toimivien tahojen toiminnan myös sellaisessa tilanteessa, että lainvastaisuus johtuu muusta kuin sijoitusrahastolain laiminlyönneistä. Siten esimerkiksi huomattavat laiminlyönnit veroviranomaiseen päin voisivat olla perusteena toiminnan rajoittamiselle tai kieltämiselle. Toiminnan kieltämisessä tai rajoittamisessa on kuitenkin muistettava myös toimijan oikeusturva ja puuttumisen kohtuullisuus. Tältä osin säännöksiä olisi selvitettävä tarkemmin.

Ehdotuksen vaikutuksista verovalvontaan

Lausuntopyynnön kohteena oleva kokonaisuus on laaja ja ehdotettujen muutosten vaikutukset verotukseen ja verovalvontaan ovat välillisiä, osin vaikeasti ennakoitavia. Vaikutukset liittyvät erityisesti Verohallinnon mahdollisuuksiin saada tehtäviensä hoidossa tarpeellisia tietoja.

Verohallinto tarvitsee tietoja sijoitusrahastoista esimerkiksi seuraavia tarkoituksia varten.

1) Suomalaisten sijoitusrahaston osuudenomistajien luovutusvoittoverotusta varten
2) Sijoitusrahastojen voitonjaon verotusta varten
3) Osin myös muuta verotusta kuten esimerkiksi perintö- ja lahjaverotusta varten
4) Veron perintää varten
5) Kansainväliseen tietojenvaihtoon ja verovalvontaan liittyvien kansainvälisten velvoitteiden hoitamista varten
6) Edellä mainittujen verovalvontaa varten

Se, mitä tietoja Verohallinto tarvitsee, riippuu yhtäältä voimassa olevasta verolainsäädännöstä ja toisaalta markkinoista. Käytännössä siis verolainsäädännön lisäksi siitä, ketkä sijoittavat, miten sijoitetaan, minkälaisiin sijoitusrahastoihin sijoitetaan, minkä verran sijoitetaan ja minkä verran tuottoja syntyy. Luonnollisesti valvonnan tarpeeseen vaikuttaa se, kuka on palvelun tarjoaja.

Verolainsäädäntö turvaa Verohallinnolle oikeudet tietojen saamiseen. Edellytyksenä kuitenkin on, että tehtävien hoitamisessa tarvittava tieto on olemassa sellaisella osapuolella, jolta Verohallinto voi sen toimivaltansa puitteissa tietoja saada. Käytännössä sijoitusrahastolainsäädännössä tämän vuoksi hyvin pitkälle määritellään myös Verohallinnon tietojensaantimahdollisuudet.

Sijoitusrahastolaki on pääasiallisesti turvannut riittävien ja oikea-aikaisten tietojen saamisen myös verotusta varten. Ainoan poikkeuksen on muodostanut ulkomaisten osuudenhaltijoiden ns. hallintarekisteröity omistus. Vuonna 2009 tehdyn lakimuutoksen yhteydessä tavoitteena oli turvata veroviranomaisten riittävä tietojensaanti myös näiltä osin. Vastuu omistajatietojen hankkimisesta ja toimittamisesta verotusta varten on voimassa olevassa laissa säädetty (suomalaiselle) rahastoyhtiölle. 

Yleisemminkin voimassa olevassa lainsäädännössä ja verotusmenettelyssä verotukseen liittyvät velvoitteet ja vastuut on sijoitusrahastoa hallinnoivalla rahastoyhtiöllä. Esimerkkinä näistä vastuista voidaan mainita verotusmenettelylain 17 §:n mukainen vuosi-ilmoitusvelvollisuus ja tuotto-osuuksien maksuun liittyvät ennakonpidätys- ja lähdeverovelvollisuudet. Lisäksi rahastoyhtiöllä on velvollisuus toimittaa kehotuksesta verotusta varten mahdollisesti tarvittavat muut tiedot. Merkittävimpänä näistä voidaan mainita velvollisuus hankkia ja toimittaa todellisen lopullisen edunsaajaomistajan tiedot hallintarekisteröityjen osuuksien osalta. Rahastoyhtiöiden vuosi-ilmoitukset ovat välttämättömiä tietoja nykymuotoiselle verotukselle. Verovalvonta ilman kattavaa tiedonsaantioikeutta on käytännössä erittäin vaikeaa, osin mahdotonta.

Verohallinnon käsityksen mukaan verovalvonnan näkökulmasta lausuntopyynnöllä olevan ehdotuksen keskeiset muutokset liittyvät ulkomaisen ETA-rahastoyhtiön oikeuteen perustaa sijoitusrahasto Suomeen. Suomalaista sijoitusrahastoa on voinut hallinnoida vain suomalainen rahastoyhtiö. Jatkossa suomalaista sijoitusrahastoa hallinnoiva rahastoyhtiö voi olla ulkomainen. Suomalaisten sijoitusrahastojen hallinnoinnin osalta on keskusteluissa mainittu muiden Pohjoismaiden ja Luxemburgin rahastoyhtiöt. Hyvin mahdollista lienee myös se, että jatkossa toimintaa siirtyy Suomessa sijaitsevista rahastoyhtiöistä konsernien muissa maissa sijaitseviin rahastoyhtiöihin.

Ehdotuksessa on käsitelty muutoksen vaikutuksia viranomaistoimintaan ainoastaan Finanssivalvonnan osalta. Vaikutuksia muiden viranomaisten toimintaan ei ole vielä selvitetty.

Lausunnon antamiseen varattu aika on ollut esityksen laajuuteen ja luoteeseen verrattuna lyhyt. Lausunnon laatijat eivät ole ehtineet sen vuoksi riittävästi perehtyä ehdotetun muutoksen vaikutuksiin Verohallinnon tiedonsaantimahdollisuuksiin ja verovastuukysymyksiin. Verohallinnon käsityksen mukaan lakimuutos ehdotetussa muodossa voi kuitenkin aiheuttaa Verohallinnolle vastaavia vaikeuksia kuin muussa arvopaperikaupassa on arvo-osuuksien hallintarekisteröinnin ja ulkomaisten etävälittäjien vuoksi. Verohallinnolla on toimivalta vain Suomessa, jonka vuoksi tietoja on vain poikkeuksellisesti saatu ulkomaisilta palveluntarjoajilta.

Vuoden 2009 sijoitusrahastolain muutoksen yhteydessä keskeinen tavoite oli, että viranomaisten tehtäviensä hoitamisessa välttämätön tietojensaanti turvataan. Tämä lienee ollut edellytys lain hyväksymiselle. Lakimuutoksen käsittelyn aikana oli tiedossa nyt esillä olevan direktiivin valmistelu. Tuolloin arvioitiin, että veroviranomaisten tiedonsaannin turvaaminen edellyttää lakimuutoksia, mikäli suomalaista sijoitusrahastoa voisi jatkossa hallinnoida ulkomainen rahastoyhtiö. Valmisteilla ollut direktiiviehdotus oli yksi peruste sille, että Verohallinto suhtautui kriittisesti ulkomaisten rahasto-osuuden omistajien hallintarekisteröintimahdollisuuteen. Verohallinnon esittämä huoli luvattiin ottaa huomioon nyt esillä olevan sijoitusrahastodirektiivin täytäntöönpanon valmistelun yhteydessä. 

Ehdotuksen taloudellisista vaikutuksista

Tällä hetkellä sijoitusrahastojen osalta merkittävimmät verointressit liittyvät luovutusvoittoverotukseen. Suomalaisille sijoitusrahastoille tyypillistä on Verohallinnon näkökulmasta ollut se, että niihin on sijoittanut suuri joukko luonnollisia henkilöitä. Verointressit syntyvät siitä, että sijoittajia on paljon. Käytännössä verovalvonnan näkökulmasta kyse on ns. massaverotuksesta, joka perustuu sivullisen antamiin tietoihin. Verotuksen massaluontoisuutta kuvaa se, että esimerkiksi vuonna 2010 pelkästään pääosin suomalaisten toimijoiden rahasto-osuuksien lunastuksia ilmoitettiin noin 5,6 miljoona erittelyä lunastushintojen ollessa yli 28 miljardia euroa. 

Verohallinnon käsityksen mukaan sillä, saadaanko Verohallintoon vertailutiedot tapahtumista, on olennaista merkitystä myös verovelvollisten käyttäytymiseen. Verovelvolliset muistavat itse ilmoittaa paremmin ne tapahtumat, joita veroviranomaisilla on mahdollisuus tehokkaasti valvoa. 

Sijoitusrahastotietojen osalta esimerkkinä voidaan mainita Ruotsin verohallinnon vuosituhannen vaihteessa tekemä selvitys ”Uppföljning av riktad kapitalkontroll avseende utlands-registrerade värdepapperfonder”. Selvityksen mukaan 41 % verovelvollisista ei muistanut ilmoittaa veroilmoituksellaan niitä rahastolunastuksia, joista Ruotsin verohallinto ei ollut saanut vuosi-ilmoitustietoja. 

Verotarkastusyksikkö selvitti asiaa Suomessa vuosituhannen alussa selvitystä varten hankittujen vertailutietojen avulla. Selvityksessä havaittiin vastaava käyttäytyminen Suomessa. Suomessa suppeammalla otoksella tehdyn selvityksen mukaan noin puolet verovelvollisista oli unohtanut ilmoittaa ulkomaiset rahastolunastukset veroilmoituksillaan. Mielenkiintoisena yksityiskohtana voidaan mainita se, että osin samat verovelvolliset olivat muistaneet ilmoittaa verohallintoon vuosi-ilmoituksella ilmoitetut rahastolunastukset, mutta unohtaneet ilmoittaa sellaiset rahastolunastukset, joista vuosi-ilmoitustietoja ei saatu.

Verotuksen lopputuloksen oikeellisuuden näkökulmasta kattavien vuosi-ilmoitusten saaminen on erityisen tärkeää. Jälkikäteen tehtävän verotarkastuksen yhteydessä ei ole nykyresursseilla mitään mahdollisuutta massaluonteiseen luonnollisten henkilöiden valvomiseen eikä Verohallinnolla resursseja tarkastusten perusteella tehtäviin massaluonteisiin verotusten uudelleentoimittamisiin. Verohallinnon käsityksen mukaan esityksen mukaisessa muodossa sijoitusrahastodirektiivin täytäntöönpanolla voi olla, edellä mainitun vuoksi, osin merkittäviäkin vaikutuksia verotuloihin ja Verohallinnon resurssitarpeisiin. Näitä ei ole vielä ehdotuksessa selvitetty.

Tuotto-osuuksien maksun osalta on syytä selvittää, mitä käytännön vaikutuksia lähdeveron ja ennakkoperinnän osalta tulee olemaan sillä, että sijoitusrahastoa voi hallinnoida jatkossa ulkomainen rahastoyhtiö. Myös se, miten ehdotettu muutos mahdollisesti vaikuttaa verojen perintään, olisi syytä selvittää. Edelleen olisi syytä selvittää, miten rajat ylittäviä sijoitusrahastojen yritysjärjestelyjä verolainsäädännön mukaan verotetaan ja mitä taloudellisia vaikutuksia ehdotuksella eri osapuolille ko. tilanteissa tulee olemaan.

Verohallinnon käsityksen mukaan tässä yhteydessä olisi myös selvitettävä vuoden 2009 hallintarekisteröinnin sallivan sijoitusrahastolainsäädännön toimivuus. Arvopaperimarkkinalainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelevan työryhmän muistiossa on todettu, että voimassa olevan lain mukaiseen sijoitusrahasto-osuuksien hallintarekisteröintiin liittyy ongelmia. Esimerkkinä mainitaan, että eräät ns. tiukan pankkisalaisuuden maihin sijoittuneet toimijat olisivat kieltäytyneet toimittamasta omistajatietoja laissa olevasta ehdottomasta velvoitteesta huolimatta. Se, mitä tällä käytännössä tarkoitetaan, olisi Verohallinnon käsityksen mukaan selvitettävä. Samalla olisi mahdollista selvittää, miten hyvin ulkomaisten osuuksien hallintarekisteröinti toimii käytännössä ehdotuksen mukaisessa muuttuvassa toimintaympäristössä. 

Verohallinnon käsityksen mukaan ehdotuksessa olisi tehtävä kattava vaikuttavuusarvio, jossa huomioitaisiin myös mm. vaikutukset verotukseen ja verotuloihin. Verohallinnon kokemusten mukaan rajat ylittävä toiminta on vaikeammin valvottavaa, aina monimutkaisempaa ja uskottava verovalvonta vaatii enemmän resursseja kuin puhtaasti kotimainen toiminta. Tässä yhteydessä olisi sen vuoksi syytä selvittää myös lakimuutoksesta verovalvonnalle aiheutuvat lisäresurssitarpeet.

Pääjohtaja		Mirjami Laitinen

Ylitarkastaja		Kari Aaltonen