Oikeusministeriö	

Oikeusministeriön lausuntopyyntö 20.8.2010 OM 19/41/2007

Julkisyhteisön vahingonkorvausvastuuta koskeva selvitys; lausunto

Oikeusministeriö on pyytänyt lausuntoa julkisyhteisön vahingonkorvausvastuun sääntelyä ja sen kehittämistarpeita koskevasta selvityksestä. Selvityksessä kuvataan julkisyhteisön vahingonkorvausvastuuta koskevien vahingonkorvauslain säännösten taustoja ja soveltamiskäytäntöä sekä soveltamisympäristössä tapahtuneita muutoksia. Selvityksessä esitetään myös ehdotuksia sääntelyn uudistamiseksi.

Puolustusministeriön lausunnossa on otettu huomioon ministeriön pääesikunnalta saama lausunto. Lisäksi Puolustushallinnon rakennuslaitos on antanut asiassa lausunnon. Puolustusministeriö esittää lausuntonaan kunnioittaen seuraavan.

Puolustusministeriö kannattaa selvityksessä esitettyä periaatetta, että julkisen vallan käyttäjän ja yksityisen välisessä oikeussuhteessa aiheutuneen vahingon korvaamisen edellytykset säännellään mahdollisimman selkeästi ja täsmällisesti. Perustuslain ja Suomea sitovien ihmisoikeusvelvoitteiden sääntelylle asettamat vaatimukset tulee toteuttaa. Muutokset on kuitenkin pyrittävä tekemään hallitusti, niin ettei julkisyhteisön korvausvastuu tarpeettomasti laajene. 

Seuraavassa asiaa käsitellään selvityksen asiakohdittain

Standardisäännös

Selvityksessä ehdotetaan vahingonkorvauslain 3 luvun 2 §:n 2 momentin niin sanotun standardisäännöksen kumoamista. Säännöksessä korvattavuuden ehdoksi asetetaan, ettei toimen tai tehtävän suorittamiselle sen laatu ja tarkoitus huomioon ottaen kohtuudella asetettavia vaatimuksia ole noudatettu.

Puolustusministeriö katsoo, ettei standardisäännöstä tulisi kumota ilman, että julkisen vallan käyttäjän tuottamusarviointia tai korvausvastuun edellytyksiä eriteltäisiin. Lakiin tulisi ottaa säännös julkisen vallan käyttäjän tuottamusarvioinnista sekä korvausvastuun edellytyksistä. Korvausvastuun tuottamusarvioinnin jääminen vahingonkorvausoikeuden yleisten periaatteiden varaan voisi entisestään heikentää sääntelyn selvyyttä ja ennakoitavuutta. 

Pääesikunnan katsoo lausunnossaan, että nykyinen standardisääntöön perustuva tuottamusarviointi on toimiva ratkaisu puolustusvoimissa, jossa tehdään paljon esimerkiksi yleiseen asevelvollisuuteen liittyviä päätöksiä. Riippumatta julkishallinnon vahingonkorvausoikeudelliselle tuottamusarvioinnille asetetusta standardista, kunkin julkisyhteisön viranomaisen, myös sotilasviranomaisen etujen mukaista on aina riittävästi selvittää asia ja sen taustat päätöksen tekemistä varten. 

Muutoksenhakuvaatimus

Selvityksessä esitetään vahingonkorvauslain 3 luvun 4 §:n muutoksenhakuvaatimuksen sisältävän säännöksen kumoamista. Säännöksen mukaan korvauksen saamisen edellytyksenä on, että vahinkoa kärsinyt hakee muutosta vahinkoa aiheuttaneeseen virheelliseen ratkaisuun. Jos vahinkoa kärsinyt olisi muutosta hakemalla voinut välttyä vahingolta, oikeutta korvaukseen ei ole, paitsi jos muutoksen hakematta jättämiseen on ollut pätevä syy. 

Muutoksenhakuvaatimuksen kumoamista perustellaan selvityksessä säännöksestä vahingonkärsijälle mahdollisesti seuraavalla epätyydyttävällä lopputuloksella, kun korvausvastuu sulkeutuu säännöstä sovellettaessa kokonaan pois. 

Yleisellä tasolla muutoksenhakuvaatimuksen kumoaminen heikentäisi julkisyhteisön vahingonkorvausvelvoitetta koskevien säädösten ennakoitavuutta ja täsmällisyyttä. Näin on erityisesti silloin, kun vahinkoa kärsineen laiminlyöntiä hakea muutosta viranomaisen päätökseen päädyttäisiin arvioimaan selvityksessä esitetyin tavoin yksinomaan yleisen myötävaikutussäännöksen nojalla.

Muutoksenhakuvaatimuksen poistaminen ei näyttäisi tarkoituksenmukaiselta puolustusvoimien toiminnan kannalta. Muun muassa asevelvollisuusasioissa puolustusvoimissa tehdään suuri määrä oikaisupyyntöjä aluetoimistojen ratkaistavaksi. Muutoksenhakuvaatimus edistää vahingonkorvauksen perusteiden keskeisen sisällön kattavaa selvittämistä ennen varsinaisen vahingonkorvausasian käsittelyä. Muutoksenhakuvaatimus myös osaltaan vähentää julkishallinnolle esitettyjä perusteettomia vahingonkorvausvaatimuksia. 

Muutoksenhakuvaatimusta voitaisiin osin lieventää siten, ettei vahinkoa kärsinyt olisi lähtökohtaisesti velvollinen turvautumaan ylimääräisiin muutoksenhakukeinoihin säilyttääkseen oikeutensa vahingonkorvaukseen. Ylimääräisten muutoksenhakukeinojen tarpeellisuuden osalta riittävänä pidetään asian tarkastelua yleisen myötävaikutussäännön valossa. Tällöin vahinkoa kärsinyt yksityinen menettäisi oikeutensa vahingonkorvaukseen ylimääräisen muutoksenhakukeinon laiminlyönnin perusteella vain tilanteessa, jossa laiminlyönti on siten selkeää ja tietoista, että se täyttää yleisen vahingonaiheutumista koskevan myötävaikutuksen edellytykset.

Kannerajoitus

Selvityksessä esitetään myös vahingonkorvauslain 3 luvun 5 §:n mukaisen kannerajoituksen sisältävän säännöksen kumoamista.  

Kannerajoitus on ongelmallinen perustuslain 21 §:n oikeusturvasäännöksen ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan kannalta. Selvityksessä esitetäänkin säännöksen kumoamista. Säännöksen merkitys on ollut oikeuskäytännön valossa vähäinen. Kannerajoitusta on selvityksen mukaan perusteltu oikeuskirjallisuudessa muun muassa käytännöllisillä syillä sekä valtiosääntönäkökohtiin viitaten. Ennen säännöksen kumoamista tulisi vielä tarkemmin selvittää kumoamisen vaikutuksia.

Neuvonta

Selvityksessä suositetaan vahingonkorvauslakiin otettavaksi erillistä säännöstä, jonka perusteella virheellisestä tai laiminlyödystä viranomaisneuvonnasta aiheutuva vahinko tulisi korvattavaksi. Erillisen säännöksen lisäämistä on perusteltu muun muassa sillä, että yksityisten luottamusta viranomaiselta saatuun neuvoon on perusteltua suojata. 

Viranomaisneuvontaa ja sen korvattavuutta koskevan täsmällisen säännöksen sisällyttäminen vahingonkorvauslakiin on perusteltua. Korvattavuuteen vaikuttaa muun muassa neuvonnan rinnastuminen julkisen vallan käyttöön, neuvonnan laatu, sen velvoittavuus ja neuvonnan vaikutukset yksilön oikeuksiin.  Yleinen tiedottaminen ja yleisöneuvonta tulee erottaa yksittäistä tapausta koskevasta menettelytapaneuvonnasta ja asianosaisen edun valvontaan liittyvästä neuvonnasta. 

Perus- ja ihmisoikeusloukkauksen korvaaminen

Selvityksessä suositetaan vahingonkorvauslakiin säännöstä, jolla julkisyhteisö velvoitettaisiin korvaamaan perustuslaissa turvattujen perusoikeuksien ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa turvattujen ihmisoikeuksien loukkaukset. Säännöksen lisäämistä on perusteltu muun muassa sillä, että näin saatettaisiin oikeustila vastaamaan lainsäädännön tasolla Euroopan ihmisoikeussopimuksen sopijavaltiolle asettamia vaatimuksia. 

Perus- ja ihmisoikeuksienloukkauksen korvaamista koskevan säännöksen sisällyttäminen vahingonkorvauslakiin selkeyttää sääntelyä ja korjaa sääntelyssä nyt olevan puutteen.

Julkisen vallan käyttäjän aiheuttaman kärsimyksen korvaaminen

Selvityksessä puolletaan julkisyhteisön toiminnassa aiheutuneen kärsimyksen säätämistä korvattavaksi.

Puolustusministeriö yhtyy selvityksessä esitettyyn näkemykseen siitä, että aineettomien vahinkojen korvattavuuden laajentamiseen on yleisesti aihetta suhtautua varovasti. Kysymyksessä on vahinkolaji, jonka yhteydessä muun muassa vahingon tunnistamisessa ja korvausmäärän määrittelyssä sekä korvausvastuun rajojen asettamisessa 

saattaa ilmetä ongelmia. Näin ollen on perusteltua rajata kärsimyksen korvaaminen rangaistavalla teolla aiheutettujen vahinkojen korvaamiseen voimassa olevan lain ja oikeuskäytännön tavoin. 

Hallitusneuvos,
lainsäädäntöjohtajana			Seppo Kipinoinen

Hallitusneuvos			Timo Turkki

LIITE	Pääesikunnan lausunto 21.10.2010 AG22309 3180/69.02.01/2010
	
TIEDOKSI	Pääesikunta