OIKEUSMINISTERIÖ									
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Viite:	OM 22/41/2007, lausuntopyyntö 9.1.2008

Asia:	Lausunto Käräjäoikeuden kokoonpanot -työryhmän mietinnöstä

	Pyydettynä lausuntona 9.1.2008 päivätystä Käräjäoikeuden kokoonpanot -työryhmän mietinnöstä Vantaan käräjäoikeus esittää kunnioittaen seuraavaa.

Yleiset kannanotot
	Ehdotuksen etuja
	
	Käräjäoikeus pitää ehdotusta lautamiesten ehdotetun vähentämisen ja kokoonpanovaihtoehtojen lisäämisen osalta hyvänä. Ehdotus lisää ammattituomarin käytettävissä olevia kokoonpanovaihtoehtoja rikosasioissa, mitä on pidettävä järjestelmän parannuksena. Lisäksi ehdotettu yhden tuomarin kokoonpanon käyttöalan laajennus on johdonmukainen seuraus siitä, että nykyisessä kirjallisessa menettelyssä vastaaja voidaan yhden tuomarin kokoonpanossa tuomita oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 5A luvussa säädetyin edellytyksin vankeusrangaistukseen.

	Yleisesti ottaen järkevää on, että lautamiehet osallistuvat vain vakavimpien ja merkittävimpien rikosasioiden käsittelyyn. Lautamiesten käyttäminen rutiiniluonteisissa jutuissa ei ole yleensä välttämätöntä ja perusteltua. Voidaan ajatella, että lautamiesten itsensäkin kannalta mainitunlaisiin rutiiniasioihin osallistuminen saattaa olla turhauttavaa. Lautamiesten käyttöalan tulisi kohdistua juttuihin, joihin on esimerkiksi hankalien näyttökysymysten sekä järjestelmän luotettavuuden ylläpitämisen vuoksi selvää tarvetta ja syytä. Ehdotettu järjestelmä toteuttaa asianmukaisesti tämän vaatimuksen.

	Riita-asioissa tai riita-asiain järjestyksessä ratkaistavissa hakemusasioissa lautamieskokoonpanon käyttöala on ollut koko maassa hyvin vähäinen. Yksikkökohtaisesti lautamiesten käyttö riita-asioissa lienee niin vähäistä, ettei järjestelmän ylläpitämiseen ole todellista tarvetta tai muutakaan syytä. Lisäksi ne riitajutut, jotka on nykyisin mahdollista käsitellä lautamieskokoonpanossa, voidaan joka tapauksessa käsitellä kolmen lainoppineen jäsenen kokoonpanossa. Myöskään nämä juttutyypit eivät riittävästi puolla lautamiesjärjestelmän säilyttämistä riita-asioissa. Esimerkiksi hankalimmissa perheoikeudellisissa asioissa tuomioistuimen asiantuntemus toteutunee yhtä lailla kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpanossa kuin lautamieskokoonpanossakin.

	Käräjäoikeus pitää ehdotusta yleisesti ottaen kannatettavana. Ehdotuksen toteuttamisen täytyy kuitenkin johtaa siihen, että lautamiesjärjestelmän vähentämisestä aiheutuva kustannussäästö kohdistuu nimenomaan suurimpien ja ruuhkautuneimpien yksiköiden vahventamiseen vakinaista tuomarikuntaa lisäämällä.

										
	Ehdotuksen epäkohtia

	Ehdotukseen sisältyy merkittävänä epäkohtana notaarin ja käräjäviskaalin toimivallan kaventaminen siten, että notaarin ja käräjäviskaalin ei olisi enää mahdollista käsitellä sellaisia rikosasioita, joista voi konkreettisesti seurata  vankeusrangaistus. Ehdotuksen mukaan notaari ja käräjäviskaali eivät enää voisi tuomita vankeutta.  Käräjäoikeus pitää auskultointijärjestelmän kannalta selvänä epäkohtana sitä, että tuomioistuinharjoittelu käsittäisi vain sakkorangaistuksen tuomitsemiseen johtavia rikosasioita. Tätä voidaan pitää epäkohtana erityisesti tuomioistuinjärjestelmän koulutuksellisten näkökohtien kannalta. Toimivallan kaventamisella saattaa olla suoria vaikutuksia myös auskultoinnin arvostuksen yleensä sekä myös auskultoinnin perinteiseen suosioon nuorten lakimiesten keskuudessa. On epäkohta, että lautamiesjärjestelmän osittainen alasajaminen tehdään osaksi tuomioistuinharjoittelua suorittavien notaarien kustannuksella. Lisäksi voi olla yksiköitä, joissa notaarien ja erityisesti käräjäviskaalin käyttäminen lautamieskokoonpanon puheenjohtajana saattaa tuoda työekonomisia etuja.

	Ehdotuksessa on tavallaan myönnetty tämä epäkohta, mutta sitä on ehdotettu kompensoitavaksi notaarien osallistumisella jäsenenä kolmen tuomarin kokoonpanoihin rikosasioissa. Lisäksi on tuotu esiin se mahdollisuus, että notaaria voitaisiin käyttää rikosasioissa vahvennetussa kokoonpanossa toisena lainoppineena jäsenenä. Nämä mahdollisuudet ovat sinänsä kannatettavia ja paikkaavat osaltaan ehdotuksen aiheuttamaa kavennusta. Näiltä osin on kuitenkin selvänä puutteena se, että notaari ei toimisi näissä vaihtoehdoissa itsenäisesti puheenjohtajana. Lisäksi kolmen tuomarin kokoonpanon käyttöala rikosasioissa kohdistunee pääsääntöisesti sellaisiin juttuihin, jotka ovat yleensä laadultaan siten vaikeita, että notaarin ottaminen tällaiseen kokoonpanoon muodostuisi poikkeukselliseksi. Notaarin osallistuminen toisena lainoppineena jäsenenä 2+3 kokoonpanoon ei korvaa riittävästi notaarin toimivallan kaventamista. Kysymyksessä lienee harvoin käytettävä kokoonpano jo pelkästään siihen sopivien juttutyyppien vähäisyyden vuoksi. Tällaisessa tilanteessa aiheutuu oikeastaan vain yliresurssointia, eikä tämä vaihtoehto poista notaarin ja käräjäviskaalin toimivallan kaventamiseen liittyviä epäkohtia. 

	Ehdotuksen perusteluissa ehdotetut vaihtoehdot eivät paikkaa riittävästi notaarin ja käräjäviskaalin toimivallan kaventamista. On syytä pohtia, olisiko toteutettavissa jokin vaihtoehto, jossa tuomioistuinharjoitteluaan suorittava notaari ja yleensä tuomioistuinuransa alkupuolella oleva käräjäviskaali voisivat käsitellä rikosjuttuja lautamieskokoonpanossa. Tällaisen vaihtoehdon täytyisi kuitenkin toteuttaa järjestelmän ennakoitavuuden vaatimukset. Pohtia voisi esimerkiksi sitä, olisiko syytä jättää laissa laamannille mahdollisuus määrätä notaari tai käräjäviskaali käsittelemään lautakuntakokoonpanon puheenjohtajana sellaisia rikosasioita, joita ehdotuksen mukaisesti ammattituomari käsittelee yksin. Tämä voisi tapahtua säätämällä käräjäoikeuslain 17 §:ssä laamannin oikeudesta määrätä notaari tai käräjäviskaali tapauskohtaisesti puheenjohtajaksi 1+3 lautamieskokoonpanoon, jos asiaa ei voida pitää laadultaan ja laajuudeltaan liian vaikeana ratkaista. Tällaisen vaihtoehdon jättäminen lakiin ei voine olla merkittävässä ristiriidassa lautamiesjärjestelmän vähentämisellä tavoiteltavien kustannussäästöjen kannalta. Kokoonpanojen ennakoitavuudenkaan kannalta tällaista vaihtoehtoa ei voine pitää ongelmallisena.

	Vakavasti olisi syytä pohtia notaarin ja käräjäviskaalin toimivallan kaventamisen aiheellisuutta. Tuomioistuinharjoittelun tulisi olla jatkossakin houkutteleva ja tarjota hyvä lähtökohta etenkin tuomarinuralle aikoville lakimiehille. Notaarien toimivallan kaventaminen rikosasioissa ei edistä tätä tavoitetta. Kysymys on tältä osin myös laajemmasta tuomioistuinharjoitteluun liittyvästä rakenteellisesta asiasta, kun otetaan huomioon esimerkiksi kiinteistöasioiden siirtyminen käräjäoikeuksista maanmittauslaitokseen.

Pykäläkohtaiset kannanotot

	Ehdotetut muutokset oikeudenkäymiskaareen, oikeudenkäynnistä rikosasioissa annettuun lakiin ja käräjäoikeuslakiin ovat sisällöllisesti selkeät, eikä niistä ole löydettävissä hankalia tulkinnanvaraisuuksia.

	Ehdotuksen sivulla 26 on oikeudenkäymiskaaren 2 luvun 6 §:n kohdalla todettu, että myös yllytys ja avunanto pykälässä erikseen mainittuihin rikoksiin voitaisiin käsitellä yhden lainoppineen tuomarin kokoonpanossa, vaikka pykälässä ei olisikaan tästä erillistä mainintaa. Lähtökohtaisesti tällainen lain esitöissä tapahtuva sääntely ja oikeusohjeistus ei ole puollettavaa. Tällainen lainsäätämistapa on omiaan aiheuttamaan tulkinnanvaraisuutta. Ehdotetun muutoksen yhtenä peruslähtökohtana on järjestelmän ennustettavuus ja selkeys. Tämän vuoksi olisi syytä harkita mahdollisuutta ottaa maininta avunannosta ja yllytyksestä suoraan lakiin, eikä jättää asiaa tulkinnanvaraiseksi.

	Ehdotetussa oikeudenkäymiskaaren 7 §:ssä säädetään asian siirtämisestä jo aloitetun pääkäsittelyn jälkeen yhden tuomarin kokoonpanosta puheenjohtajan ja kolmen lautamiehen kokoonpanoon. Tältä osin voisi olla aihetta pohtia, onko tällaisessa tapauksessa aina tarvetta peruuttaa aloitettu pääkäsittely ja aloittaa asia uudestaan laajemmassa kokoonpanossa. Tällainen tilanne voi tulla eteen esimerkiksi todistelun yhteydessä silloin, kun asianomistaja tai syyttäjä haluaa ankaroittaa syytettä. Voi olla aiheellista pohtia, onko tällaiseen siirtämiseen aina todellista tarvetta. Tällaisen mahdollisuuden jättäminen edellyttänee avointa tapauskohtaista harkintaa sisältävää sääntelyä. 

	Käräjäoikeusasetuksen 4 §:n 3 momenttiin sisältyy säännös puheenjohtajan määräytymisestä virkaiän mukaan käsiteltäessä asiaa kolmen tuomarin kokoonpanossa. Kun kolmen tuomarin kokoonpanon käyttöalaa ehdotuksessa laajennetaan rikosasioihin, tulisi samassa yhteydessä harkita kyseisen asetuksen muuttamista siten, että puheenjohtajan ei enää täytyisi välttämättä olla tuomareista virkaiässä vanhin. Usein asiaa valmisteleva tuomari tuntee jutun parhaiten, joten hänen toimimisensa puheenjohtajana olisi tarkoituksenmukaista. Muutos voitaisiin toteuttaa siten, että pykälään lisättäisiin laamannille oikeus määrätä puheenjohtajakysymyksestä virkaikäjärjestyksestä poiketen.

						

											
Yhteenveto	Vantaan käräjäoikeus kannattaa ehdotusta muutoin paitsi notaarien ja käräjäviskaalin toimivallan kaventamisen osalta. 

	Tuomioistuinharjoittelua ja notaarin tehtäviä käsitellään parhaillaan myös toisessa oikeusministeriön asettamassa työryhmässä. Tämän vuoksi tämän tuomioistuinten kokoonpanoja koskevan lakihankkeen yhteydessä ei pitäisi vielä tehdä sitovia ratkaisuja notaarin ja käräjäviskaalin toimivallan suhteen. 

	Vantaalla 4 päivänä maaliskuuta 4.3.2008

	Heikki Nousiainen
	Laamanni