O i k e u s m i n i s t e r i ö l l e

Asia: Lausunto työryhmän mietinnöstä käräjäoikeuksien kokoonpanosäännösten uudistamiseksi

Oikeusministeriö on pyytänyt allekirjoittaneelta lausuntoa Käräjäoikeuden kokoonpanot -työryhmän mietinnöstä (Oikeusministeriön työryhmämietintöjä 2007:19). Lausuntonani ilmoitan kunnioittaen seuraavan:

1. Ehdotuksen pääasiallinen sisältö

Mietinnössä ehdotetaan lautamiesten osallistumista lainkäyttöön vähennettäväksi monilta osin. Ensinnäkin uudeksi kokoonpanovaihtoehdoksi myös rikosasioissa tulisi kolmen  lainoppineen tuomarin kokoonpanoa. Siinä voitaisiin käsitellä kaikkia sellaisia rikosasioita, joissa kokoonpanoa olisi pidettävä perusteltuna asian laadun tai muun erityisen syyn takia.

Toiseksi yhden tuomarin kokoonpanon käyttöalaa laajennettaisiin kaikkiin sellaisiin rikoksiin, joista voi syytteen mukaan seurata enintään kahden vuoden vankeusrangaistus. Lisäksi yhden tuomarin kokoonpanossa voitaisiin käsitellä tiettyjä törkeämpiäkin rikoksia.

Kolmanneksi lautamiehet eivät enää osallistuisi lainkaan riita-asioiden käsittelyyn. Riita-asiat käsiteltäisiin siis jatkossa joko yhden tai kolmen virkatuomarin kokoonpanossa.

Notaari tai käräjäviskaali ei saisi enää toimia puheenjohtajana lautamieskokoonpanossa. He voisivat kuitenkin kuulua kolmen tuomarin kokoonpanoon kahden virkatuomarin rinnalla riita-asioiden lisäksi myös rikosasioissa.

2. Ehdotettujen muutosten merkityksestä ja tarpeellisuudesta

Ehdotus on valmisteltu erittäin nopeasti suppeassa virkamiestyöryhmässä. Lautamiesjärjestelmän puolesta ja vastaan esitettyjen näkökohtien osalta viitataan vain aikaisempaan tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomitean mietintöön (KM 2003:3 s. 176–179). Sielläkin näitä kysymyksiä on käsitelty vain alustavasti ja suhteellisen suppeasti. Kysymyksessä on sen verran tärkeä ja periaatteellinen, kansalaisten osallistumisoikeuden ja oikeusjärjestelmämme perusteisiinkin vaikuttava muutos, että sen tulisi pohjautua laajempaan, monipuolisempaan ja perusteellisempaan valmisteluun.

Lisäksi tuomioistuinten kokoonpanoja tulisi tarkastella laajemmin kuin pelkästään lainoppineiden ammattituomarien ja lautamiesten välisenä kysymyksenä. Tässä yhteydessä tulisi tarkastella myös asiantuntijajäsenten käyttöönottoa erityistä asiantuntemusta vaativissa jutuissa. Täten voitaisiin monipuolistaa päätösharkintaa ja lisätä tuomioistuinten asiantuntemusta. Tämä puoli on sivuutettu kokonaan ehdotuksessa.

Ulkomaiden lainsäädäntöjen osalta on esitelty muiden pohjoismaiden sekä Saksan, Englannin ja Walesin järjestelmiä. Niissä kaikissa maallikkojen osallistuminen lainkäyttöön on huomattavasti laajempaa kuin meillä. Saattaa olla jopa niin, ettei juuri muuallakaan lainkäyttöä ole järjestetty niin puhtaan virkavaltaisesti kuin mitä se meillä tulisi olemaan nyt ehdotettujen muutosten jälkeen. Ainakin tätä tulisi vielä selvittää esimerkiksi muiden Euroopan unioniin kuuluvien maiden osalta ennen kuin ryhdytään näin radikaaleihin supistuksiin.

Tilastojen mukaan käräjäoikeuksissa on ratkaistu keskimäärin 76 500 rikosasiaa vuodessa, joista ennen vuoden 2006 lopussa käyttöön otettua uutta kirjallista menettelyä lautamieskokoonpanoissa käsiteltiin noin 47 000 asiaa vuodessa. Mainittu kirjallinen menettely, joka myös tapahtuu yhden tuomarin kokoonpanossa, on kuitenkin jo voimakkaasti vähentänyt  lautamieskokoonpanoissa käsiteltyjä asioita. Sen vuoksi näyttää siltä, ettei ehdotetuille lainmuutoksille ainakaan mietinnössä ehdotetussa laajuudessa ole enää todellista tarvetta.

Viimeisimpienkin tilastojen mukaan yhden tuomarin kokoonpanon ja kirjallisen menettelyn käytöissä on ollut suuria vaihteluja ja eroja eri käräjäoikeuksien välillä. Sen vuoksi kannattaisi pyrkiä mieluummin yhdenmukaistamaan ja tehostamaan nykyisiä käytäntöjä. Vaarana voi olla, että ehdotetut lainmuutokset ovat omiaan lisäämään erilaisia käytäntöjä ja kokoonpanoja eri tuomioistuimissa. Tällöin voidaan kysyä, toteutuuko kansalaisten oikeusturva samantasoisesti eri osissa maata.

 Toisaalta mietinnössä on paljon hyvää pohdintaa aiheesta ja siinä on esitelty sinänsä perusteltuja näkökantoja ja mahdollisuuksia lain selkeyttämiseksi ja vaihtoehtojen lisäämiseksi. Toimeksiantonsa mukaan työryhmän tulikin pohtia myös sitä, miten lautamieskokoonpano siitä luovuttaessa korvataan, ja ovatko nykyiset kokoonpanovaihtoehdot riittäviä uudistuksen jälkeenkin.

3. Kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpano

Uudeksi vaihtoehdoksi työryhmä esittää kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpanoa myös rikosasioihin. Tätä käytettäisiin tapauksissa, joissa kyseistä kokoonpanoa asian laadun tai muun erityisen syyn vuoksi on pidettävä perusteltuna. Kokoonpanoa on tarkoitettu käytettäväksi nimenomaan oikeudellisesti vaikeita asioita käsiteltäessä.

Käräjäoikeuden juridisen asiantuntemuksen vahvistaminen oikeudellisesti vaativissa rikosasioissa on perusteltua.  Tähän tavoitteeseen jopa ehdotettua paremmin voitaisiin kuitenkin päästä myös siten, että lisättäisiin vahvennettujen kokoonpanojen käyttöä ja mahdollistettaisiin lisäksi kolmen lainoppineen tuomarin ja kahden maallikkotuomarin kokoonpanot kaikkein vaativimmissa asioissa. Tällöin kokoonpanosta päätettäessä ei jouduttaisi suorittamaan vastakohtaisharkintaa lainoppineiden ja maallikkotuomarien välillä. Usein oikeudellisesti vaativat asiat ovat samalla sellaisia, joissa maallikkotuomarien mukanaolo on yleiseltä kannalta perusteltua. Ajatellaanpa vaikkapa parhaillaan Helsingin käräjäoikeudessa vireillä olevaa rikosasiaa, jossa on kysymys yksityiselämän loukkaamisesta ja sen suhteesta sananvapauteen.

Ruotsissakin nimenomaan sanan- ja painovapausjutuissa on käytössä valamies- eli juryjärjestelmä. Tällaista kannattaisi harkita meilläkin, koska sanan- ja painovapausjutut ovat lisääntyneet ja niissä on kysymys kansalaisten ja yhteiskunnan kannalta tärkeiden perusoikeuksien punninnasta.

Lisäksi tuomioistuimissa kaivattaisiin monesti muutakin kuin oikeudellista asiantuntemusta. Esimerkiksi vaativissa talous- ja ympäristörikoksissa tuomioistuinten kokoonpanoja tulisi voida vahvistaa yhdellä tai kahdella kyseisen alan erityisasiantuntijalla. Tämä monipuolistaisi samalla päätösharkintaa, jolloin lautamiesten poisjättäminen tällaisten asioiden käsittelystä olisi helpommin perusteltavissa.

4. Yhden tuomarin kokoonpanon käyttöalan laajentaminen

Nykyisin yhden tuomarin istunnossa voidaan käsitellä rikosasioita, joista syytteessä mainittujen seikkojen vallitessa tehtynä ei ole säädetty muuta tai ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa tai vankeutta enintään yksi vuosi kuusi kuukautta. Tällöin ei voida tuomita ankarampaa rangaistusta kuin sakko.

Mietinnössä ehdotetaan mainittu puolentoista vuoden yläraja nostettaksi kahteen vuoteen. Kokoonpanossa tuomittavalle rangaistukselle ei ole asetettu erikseen ylärajaa, jos kokoonpano muodostuu kärätuomarista tai laamannista. Sen sijaan notaari ja käräjäviskaali saisivat uudistuksen jälkeenkin  käsitellä yksinään vain sellaisia rikoksia, joista syytteen mukaan voisi seurata vain sakkoa tai enintään puolitoista vuotta vankeutta, ja joista rangaistukseksi tuomitaan vain sakkoa.

Mainittu kahden vuoden yläraja on perusteltavissa ehdotuksessa esitetyillä taloudellisilla syillä ja myös kirjallisessa menettelyssä käytössä olevalla vastaavalla rajalla.  Sen sijaan yhden tuomarin istunnossa tuomittaville rangaistuksille tulisi edelleenkin asettaa jokin yläraja silloinkin, kun tuomarina on käräjätuomari tai laamanni. Kirjallisessa menettelyssä tuomittavien rangaistusten yläraja on yhdeksän kuukautta vankeutta, ja niissä vastaaja on tunnustanut teon ja lisäksi suostunut kyseiseen menettelyyn. Kun yhden tuomarin kokoonpanon käyttöön ei edellytetä vastaavaa suostumusta, ei siinä tuomittava rangaistus saisi olla ainakaan enempää kuin kirjallisessakaan menettelyssä.

Sopiva rangaistuksen yläraja yhden tuomarin istunnossa voisi olla kuusi kuukautta vankeutta. Harvemmin kysymykseen tulevista tavanomaisista rikoksista tämän ankarampia rangaistuksia tuomitaankaan, joten kyseinen yläraja ei sanottavasti vähentäisi kokoonpanon käyttöä. Jos taas odotettavissa on tätä ankarampi rangaistus, kysymyksessä on jo vakava rikos, jossa lautamiesten osallistuminen päätösharkintaan on perusteltua.

Toisaalta rikosasteikon ylärajaa voitaisiin nostaa myös notaarien ja käräjäviskaalien osalta puolestatoista vuodesta kahteen vuoteen edellyttäen, että he voisivat tuomita rangaistukseksi vain sakkoa. Tällöin järjestelmä olisi ehdotettua yksinkertaisempi ja yhdenmukainen myös kirjallisen menettelyn kanssa.

Mietinnössä ehdotetaan yhden tuomarin kokoonpanon käyttöalaa laajennettavaksi  myös tiettyihin törkeisiin rikoksiin, vaikka niistä voisi seurata yli kahden vuoden vankeusrangaistus. Lähinnä nämä koskisivat törkeitä omaisuusrikoksia, mutta mukana ovat myös virkamiehen väkivaltainen vastustaminen ja törkeä vahingonteko.

Ainakin viimeksi mainittuihin rikostyyppeihin liittyy vahva julkinen intressi, jolloin lautamiesten mukanaolo niiden käsittelyissä on perusteltua. Tuomioistuimen kokoonpanojen määrittely laissa yksittäisten rikostyyppien pohjalta ei ole yleensäkään perusteltua.

5. Kokoonpanot riita-asioissa

Riita-asioiden osalta lautamiehet voivat nykyisin tietyin edellytyksin osallistua eräiden perheoikeudellisten asioiden, holhousasioiden ja huoneenvuokra-asioiden käsittelyyn. Mietinnön mukaan lautamiehet eivät enää osallistuisi lainkaan riita-asioiden käsittelyyn.

Mainittuihin perheoikeudellisiin asioihin kuuluvat muun muassa lasten huoltoa, tapaamisoikeutta ja elatusta koskevat riitaisat asiat. Näissä kaivattaisiin monesti lapsipsykologian asiantuntemusta. Jos maallikkotuomaritkin poistetaan kokonaan näiden asioiden käsittelyistä, vaarana on päätösharkinnan yksipuolistuminen entisestään, vaikka sitä päinvastoin tulisi monipuolistaa.  Käräjäoikeuksien lapsiasioita käsitteleviin kokoonpanoihin tulisi siis tässä yhteydessä lisätä lapsipsykologian asiantuntijoita.

Käräjäoikeuksissa käsiteltävät riitaisat huoneenvuokra-asiat ovat tyypillisesti sellaisia, joissa maallikkojen näkökannoilla eli ns. lautamiesjärjellä ja paikallistuntemuksella voi olla merkitystä päätösharkinnassa.  Sen vuoksi maallikkotuomarit tulisi säilyttää näiden asioiden käsittelyissä.

6. Lautamiesten kelpoisuudesta ja rekrytoinnista

Lautamiesten alaikäraja on nykyisin 25 vuotta. Toisaalta lautamieheksi ei saa nimittää henkilöä, joka on täyttänyt 63 vuotta. Mainitut ikärajat ovat kummastakin päästään tarpeettoman ahtaita. Alaikäraja voitaisiin laskea huoletta 18 vuoteen, jolloin ihmiset tulevat muutenkin täysivaltaisiksi. Eläkkeellesiirtymisaikoja on taas viime vuosina pyritty nostamaan, jolloin lautamiestenkin yläikää (nimittämishetkellä) tulisi nostaa ainakin 65 tai 66 vuoteen. Tällöin lautamiehet edustaisivat nykyistä paremmin keskimääräistä väestöä.

Lautamiesten valintatapaa ja rekrytoinnin kapeutta on monesti arvosteltu, mutta niiden tilalle on vaikea luoda parempaa mallia. Maallikkojen edustavuuden ja vaihtoehtojen lisäämiseksi meilläkin tulisi ennakkoluulottomasti pohtia lautamiesten valinnan monipuolistamista sekä lisäksi valamies- eli juryjärjestelmän mahdollisuutta tietyissä rikoksissa, joissa on kysymys esimerkiksi sananvapaudesta ja yksityiselämän suojasta. Yleisesti ottaen perinteiset lautamiehet sopivat kuitenkin oikeusjärjestelmäämme ja kulttuuriimme valamiehiä paremmin.

7. Lopuksi

Mietinnössä esitetyt varsin radikaalit kokoonpanojen supistukset, huomioon ottaen jo käyttöön otettu uusi kirjallinen menettely rikosasioissa, heikentäisivät liiaksi tuomitsemistoiminnan edellytyksiä, yleistä luottamusta tuomioistuimiin ja lainkäyttöön sekä päätösharkinnan monipuolisuutta. Ehdotetun kolmen tuomarin kokoonpanon sijasta tulisi mieluummin lisätä vahvennettujen kokoonpanojen käyttöä ja parantaa niiden asiantuntemusta. Jos kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpano otetaan käyttöön myös rikosasioissa, tulisi siihenkin voida tarvittaessa liittää esimerkiksi talous- tai ympäristöalan asiantuntemusta.  Vastaavasti riitaisten lapsiasioiden käsittelyissä tulisi olla mukana lapsipsykologian asiantuntijoita.

Riitaisat huoneenvuokra-asiat ovat tyypillisesti sellaisia, joissa maallikkojen mukanaolo on edelleen perusteltua.

Yhden tuomarin kokoonpanon käyttöalan laajentaminen rikoksiin, joista syytteen mukaan voi seurata enintään kaksi vuotta vankeutta, on perusteltua edellyttäen että kokoonpanossa tuomittavalle rangaistukselle asetetaan samalla yläraja, joka laamannien ja käräjätuomarien osalta voisi olla esimerkiksi kuusi kuukautta vankeutta, mutta notaarien ja käräjäviskaalien osalta nykyiseen tapaan pelkästään sakkoa.

Mietinnössä lueteltuja törkeitä rikoksia ei tulisi lisätä yhden tuomarin kokoonpanon toimivaltaan. Ainakin luettelosta tulisi poistaa virkamiehen väkivaltainen vastustaminen ja törkeä vahingonteko.

Lautamiesten ikärajoja tulisi jo tässä yhteydessä laajentaa nykyisestä. Myös lautamiesten valintatapojen monipuolistaminen sekä valamies- eli juryjärjestelmän mahdollisuus tiettyjen rikosten osalta tulisi ottaa harkittavaksi. 

Turussa helmikuun 28 päivänä 2008

Antti Jokela
Turun yliopiston prosessioikeuden professori