Matti Tolvanen
OTT, rikos- ja prosessioikeuden professori 
Joensuun yliopisto
Kauppa- ja oikeustieteiden tiedekunta
PL 111 80101 Joensuu
matti.j.tolvanen@joensuu.fi
P. 013-2515235

Oikeusministeriö                                   LAUSUNTO 19.2.2008

1.	Lausuntopyyntö

Oikeusministeriö on pyytänyt lausuntoa käräjäoikeuksien kokoonpanosäännösten uudistamista pohtineen työryhmän mietinnöstä (Oikeusministeriön työryhmämietintöjä 2007:19). Keskityn lausunnossani lähinnä periaatteellisiin näkökohtiin. Säännösluonnokset ovat mielestäni teknisesti hyvin muotoiltuja.

2.	Lautamiesjärjestelmän tarpeellisuus

Lautamiesjärjestelmän tarpeellisuutta on pohdittu perusteellisesti tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomitean mietinnössä (Komiteanmietintö 2003:3). Ainoa järkevä peruste lautamiesjärjestelmän säilyttämiselle näyttää olevan luottamuksen ylläpitäminen oikeuslaitoksen toimintaan. Luottamus tuomioistuimiin on hyvällä tasolla, mutta se ei välttämättä johdu siitä, että käräjäoikeuksissa on lautamiehiä. Luottamusnäkökohtaa ei voi kiistääkään, kun tutkittua tietoa nimenomaan lautamiesten käytön vaikutuksesta luottamukseen ei ole olemassa. Työryhmän mietinnössä näytetään lähdetyn siitä, että maallikoilla on merkitystä näytön arvioinnissa. Lainsoveltamiseen liittyvät ongelmat onkin syytä jättää ensi sijassa ammattituomarien tehtäväksi. Työryhmän mietinnössä on jäänyt varsin vähälle huomiolle lautamiesten panos seuraamusten määräämisessä. Maallikot voivat tuoda seuraamuksen määräämiseen tervettä kansalaisnäkökulmaa ja lautamiesten osallistuminen seuraamuksen harkintaan voi olla tärkeä luottamuksen osatekijä.

Maallikoiden käyttöä puoltaa myös kansainvälinen vertailu. Maallikoiden osallistuminen varsinkin vakavien rikosasioiden käsittelyyn näyttää olevan sääntönä. 

Maallikoiden käyttämistä vastaa puhuu puolestaan se tosiasia, että erityisesti talouselämän rikokset ovat vaikeita ja näytöltään hyvin monimutkaisia.  Pyrkimyksenä on ollut, että tällaisia juttuja istuisivat ammattituomareistakin vain ne, jotka ovat saaneet erityiskoulutusta taloudellisiin rikoksiin. Maallikoiden käyttö tällaisissa jutuissa on ristiriidassa erikoistumispyrkimyksen kanssa. Tämä on hyvä peruste rajoittaa lautamiesten käyttö lähinnä vakavien henkilöön kohdistuvien rikosten käsittelyyn. 

Lautamiehistä aiheutuu myös kustannuksia. Aiheeseen liittyneestä poliittisesta keskustelusta on saanut toisinaan sen kuvan, että pääasiallinen peruste vähentää lautamiesten käyttöä olisi kustannusten välttäminen. Lautamiehistä aiheutuvat kustannukset eivät kuitenkaan ole merkittävä kustannuserä oikeudenhoidon kokonaisuudessa. Nyt ehdotetuilla muutoksilla arvioidaan vältettävän vuosittain kustannuksia noin miljoona euroa. Kustannusten säästöä ei siis pidä korostaa liikaa. Pääasiallinen peruste järjestelmän muutokselle tulee olla tuomioistuinten ratkaisujen laadun parantaminen. Kuten edellä olen kirjoittanut, laadun parantamiseen liittyvät näkökohdat puoltavat lautamieskokoonpanon korvaamista kolmen tuomarin kokoonpanolla vaativissa talouselämän rikosjutuissa. Säästönäkökohdat ovat ajankohtaisia, kun pohditaan yhden tuomarin kokoonpanon toimivaltaa. Tästä näkökulmasta on perusteltua lisätä yhden tuomarin toimivaltaa näytöltään helpohkoissa jutuissa, joissa käsiteltävien rikosten seuraamuskäytäntökin on jokseenkin kaavamaista ja vakioitunutta. Näitä juttuja on ohjautunut 1.10.2006 lähtien merkittävästi kirjalliseen menettelyyn. Työryhmän mietinnössä (sivu 13) annetaan kirjallisen menettelyn käytöstä turhan vaatimaton kuva (”… on tosin laajentanut…”. Oikeampaa on kirjoittaa: on nimenomaan laajentanut. Kirjallisen menettelyn käyttöönotto on karsinut lautamieskokoonpanosta erityisesti törkeitä rattijuopumuksia ja omaisuusrikoksia.

Työryhmä esittää, etteivät lautamiehet osallistuisi riita-asiain käsittelyyn. Työryhmän kannanotto on perusteltu. Muutos vallitsevaan oikeustilaan ei olisi suuri, koska lautamiesten osallistuminen riita-asiain käsittelyyn on rajattu voimassa olevassa laissa vain muutamaan asiaryhmään.

Katson, että työryhmä on päätynyt edellä mainitut lähtökohdat huomioon ottaen tasapainoiseen ja perusteltuun esitykseen. Huolimatta jäljempänä esittämistäni kriittisistä yksityiskohtiin liittyvistä kommenteista suhtaudun myönteisesti lautamiesten käytön vähentämiseen käräjäoikeuksissa.

3.	Päätösvaltaisuus

Käräjäoikeuden peruskokoonpano olisi jatkossakin puheenjohtaja ja kolme lautamiestä. Mahdollista olisi myös vahventaa tätä kokoonpanoa toisella tuomarilla tai neljännellä lautamiehellä. Uutta olisi kolmen lainoppineen jäsenen kokoonpano erityisen vaativissa jutuissa. Tähän perusratkaisuun minulla ei ole sinänsä huomauttamista. Pulmallista on kuitenkin sen määrittely, milloin lautamieskokoonpanon sijasta käytetään kolmen lainoppineen jäsenen kokoonpanoa. Ehdotetun lakitekstin mukaan kriteerit olisivat asian laatu tai muut erityiset syyt. Perusteluissa on mainittu muutamia esimerkkejä rikoksista, joihin nämä kriteerit soveltuisivat. Kysymys on oikeudellisesti vaikeista asioista, joiden menestyksellinen hoitaminen edellyttää myös lainoppineelta jäseneltä erikoistumista. Esimerkkiluettelo on hyvä, mutta pulmallista on lain säätäminen perusteluilla. 

Jatkovalmistelussa pitäisi pyrkiä löytämään täsmällisemmät kriteerit kolmen lainoppinen jäsenen kokoonpanolle. Väljä muotoilu voi johtaa kahteen epätoivottuun tulokseen. Voi käydä niin, että pääsäännöksi muodostuukin kolmen tuomarin kokoonpano. Voi käydä myös niin, ettei kolmen tuomarin kokoonpanoa käytetä niissäkään jutuissa, joissa sen käyttö olisi perusteltua. Liian paljon jää riippumaan kunkin käräjäoikeuden asenteesta lautamiehiin ja käräjäoikeuden sisäisistä henkilösuhteista. 

Ehdotuksen 2, 3a ja 4 pykäliin ei ole huomauttamista.

Ehdotuksen 6 § vaikuttaa perustellulta, jos lueteltuja rikoksia verrataan rikosten perustekomuotoon. Teon törkeysarvostelu on sellaista oikeudellista arviointia, johon maallikkojäsenillä ei ole tarvittavaa koulutusta ja kokemusta. Näytöllisesti esimerkiksi törkeää varkautta koskevat jutut eivät sanottavasti eroa varkauden perusmuotoa koskevista jutuista. Maallikoiden kuuluminen kokoonpanoon ei oletettavasti parantaisi näissä jutuissa annettavien ratkaisujen laatua. Merkittävimmät kustannussäästöt syntyvät (jos ovat syntyäkseen) tämän pykälän säätämisellä. 

Mietinnön sivulla 16 on katsottu, ettei esitutkinnassa annetulla tunnustuksella voi olla vaikutusta käräjäoikeuden kokoonpanoon. Perustelut antavat aihetta kommentointiin. Työryhmä viittaa ensiksikin mahdollisuuteen peruuttaa tunnustus pääkäsittelyssä. Nämä tapaukset ovat jokseenkin harvinaisia. Toiseksi työryhmä on korostanut, ettei vakavissa rikosjutuissa tuomiota voi perustaa pelkästään tunnustukseen. Tästä kannanotosta on aistittavissa kaikuja menneisyydestä ajalta, jolloin sankarituomari selvitti asian asianosaisten toimista riippumatta. Jopa henkirikoksista tuomitaan nykyisin tunnustuksen perusteella, jos ei ilmene syytä epäillä tunnustuksen todenperäisyyttä. Esitutkinnassa tietysti pitää kerätä näyttöä sen varalle, että epäilty peruuttaakin tunnustuksensa. Jos syytetty tunnustaa tekonsa käräjäoikeuden toimittamassa kirjallisessa tai suullisessa valmistelussa, muuta näyttöä syytteen tueksi ei ole yleensä tarpeen esittää. Kolmanneksi työryhmä viittaa siihen, että tunnustus koskee vain jutun tosiseikkoja, ei jutun oikeudellista arviointia. Tämä pitää paikkansa. 

Työryhmä pitää erityisen vieraana ajatuksena sitä, että vastaaja voisi tunnustamalla tai kiistämällä valita mieleisensä kokoonpanon. Tämä ei ole kansainvälisessä katsannossa mitenkään tavatonta, vaan etenkin angloamerikkalaisissa järjestelmissä selkeä pääsääntö. Työryhmän perustelu on erityisen outo siksi, että asiat ohjautuvat kirjalliseen menettelyyn tunnustuksen perusteella. Kirjallisen menettelyn edellytyksenä on, että syytetty tunnustaa teon, luopuu oikeudestaan pääkäsittelyyn ja suostuu kirjalliseen menettelyyn. Kirjallisessa menettelyssä syytetylle voidaan tuomita jopa yhdeksän kuukauden pituinen ehdoton vankeusrangaistus. Muutos vallitsevaan oikeustilaan ei olisi kovin dramaattinen.

Valinnanvapauteen liittyy tosin ongelmia ja vaarana on, että se avaisi väylän suomalaiselle järjestelmälle vieraalle syytteestä sopimiselle. Varovaisuus lienee paikallaan. Tunnustus tai kiistäminen olisi kuitenkin yksi peruste siinä valinnassa, jossa päätetään, viedäänkö juttu yhden tuomarin kokoonpanosta tuomarin ja lautamiesten tai kolmen tuomarin kokoonpanoon. Tämä koskee ehdotuksen 6 §:ssä tarkoitettuja asioita, jotka käsiteltäisiin ilmeisesti pääsääntöisesti yhden tuomarin kokoonpanossa.

4.	Notaarin toimivalta

Työryhmä esittää merkittävää muutosta notaarin toimivaltaan. Kyseessä eivät ole pienet toimivallan kavennukset (vrt. mietinnön sivu 32). Notaari voisi toimia puheenjohtajana vain yhden tuomarin kokoonpanossa. Notaari ei voisi istua juttuja yhdessä lautakunnan kanssa eikä myöskään olla toisena lainoppineena jäsenenä esityksen 2 §:ssä tarkoitetussa kokoonpanossa. Notaari voisi kuitenkin olla kolmantena lainoppineena jäsenenä kolmen lainoppineen jäsenen kokoonpanossa.

Pidän kahta viimeksi mainittua ehdotusta perusteltuna. Notaarin sulkeminen lautamieskokoonpanossa istuttavista jutuista sen sijaan hieman ihmetyttää. Esitystä on tältä osin perusteltu mietinnön sivulla 31. Notaarin toimivalta on sidottu esityksen 6 §:ään, jossa virkatuomarille annetaan valtuudet istua yksinään juttuja, joita notaarin toimivalta ei nykyisin kata. Esityksen mukaan ei voida pitää perusteltuna, että notaari ratkaisisi lautamieskokoonpanossa rikoksia, joista saattaa seurata yli kahden vuoden vankeusrangaistus. Tästä olen samaa mieltä työryhmän kanssa. Mikään ei kuitenkaan estä rajaamasta notaarin toimivaltaa juttuihin, joissa enimmäisrangaistus on kaksi vuotta vankeutta. Kyseessä olisi notaarille mitoitettu erityiskokoonpano. Notaari voisi nykyiseen tapaan käsitellä lautamieskokoonpanossa asioita, joissa säädetty enimmäisrangaistus on enintään kaksi vuotta vankeutta. Virkatuomari istuisi nämä jutut pääsääntöisesti yksinään, mutta notaari yhdessä lautamiesten kanssa. Notaarin ja virkatuomarin toimivallan käsitellä asioita yksinään ei tarvitse olla yhtenevä. Esityksen 6 §:stä ei tarvitse seurata sitä, että myös notaari voisi käsitellä säännöksessä lueteltuja asioita yksinään. Notaari saisi käsitellä ilman lautamiehiä (nykyiseen tapaan) vain rikoksia, joista säädetty enimmäisrangaistus on puolitoista vuotta vankeutta ja tuomita seuraamukseksi enintään sakkoa. Ehdottamani järjestely monimutkaistaisi jonkin verran sääntelyä, mutta pidän notaarien kouluttamista myös vankeusjuttujen käsittelemiseen sen arvoisena.

Mietinnön mukaan notaari ei saisi käsitellä yhden tuomarin kokoonpanossa asiaa, jossa vastaaja on vangittuna tai matkustuskiellossa. Esitys on perusteltu, vaikka tällaiset tilanteet ovat äärimmäisen harvinaisia. Asioissa, joissa odotettavissa oleva konkreettinen rangaistus on sakkoa, ei käytetä vangitsemista tai matkustuskieltoa, vaikka se lain mukaan olisi mahdollista.  Perusteltua on myös se, ettei notaari käsittele pakkokeinoasioita muutoin kuin pääasian yhteydessä.

Matti Tolvanen