OIKEUSMINISTERIÖ	
	
PL 25	
	
00023 Valtioneuvosto	

Viite: Lausuntopyyntö 27.5.2009, OM 15/021/2006

Asia: Esitutkinta- ja pakkokeinotoimikunnan mietintö, komiteamietintö 2009:2

YLEISTÄ
Mietinnössä (s. 54) kerrotaan, että VKSV:n ohjeen mukaan syyttäjien esitutkintayhteistyöhön käyttämän työmäärän tulisi olla kolminkertainen nykyiseen verrattuna. Syyttäjälaitoksen organisaatiota ja oikeudenkäyntimenettelyä koskevat lainsäädäntömuutokset mahdollistavat työmäärän lisäämisen. Edelleen (s. 55) todetaan että tällä hetkellä syyttäjälaitoksen voimavarat eivät riitä ainakaan kovin merkittävään syyttäjän roolin kasvattamiseen [edellä mainitun lisäksi]. 

Käytännössä voimavarat eivät riitä edes VKSV:n edellyttämään lisäpanostukseen. Prosessuaaliset uudistukset eivät ole toimineet oletetulla tavalla. Huolimatta esimerkiksi kirjallisen prosessin tehokkaasta käytöstä Pirkanmaalla on pääkäsittelyjen lukumäärä ja niihin käytetty aika samanaikaisesti kasvanut. Syyttäjälaitoksen organisaatiouudistus on  mm. työnjakoa tehostamalla vapauttanut syyttäjävoimavaroja, mutta näin saavutettu etu puolestaan on leikattu vähentämällä samanaikaisesti syyttäjätyövuosia.

Ehkä mietinnön mukaiset muutokset syyttäjän tehtävissä kyettäisiin esitetyin (s. 265) tavoin toteuttamaan nykyisin laskennallisin voimavaroin, mutta pitkäkestoisten talousarvioleikkausten jälkeen tosiasiassa käytettävissä olevin voimavaroin ei.

Seuraavassa pyrimme ottamaan kantaa vain niihin mietinnön kohtiin, jotka selkeästi vaikuttavat yksinomaan tai pääasiassa syyttäjän työhön ja asemaan rikosprosessissa.

ESITUTKINTALAKI
Syyttäjätoiminnan kannalta merkittävimmät uudistukset esitutkintalaissa koskisivat esitutkintayhteistyöhön liittyvien velvoitteiden kirjaamista lakiin ja muutoksia ns.  poliisirikostutkintaan. 

Esitutkintayhteistyö
Ehdotetussa esitutkintalain 5 luvun  3 §:ssä on kirjattu  lakiin esitutkintaviranomaisen ja syyttäjän yhteistyövelvollisuus esitutkinnassa. 

Asianmukaisesti suoritettu esitutkintayhteistyö on edellytys sille, että esitutkinnassa on riittävässä määrin otettu huomioon rikosasian syyteharkinnan ja  pääkäsittelyn tarpeet. Tämän vuoksi on kannatettavaa, että yhteistyövelvoite on kirjattu lakiin. Toisaalta 3 §:ssä on tyydytty varsin yleispiirteiseen yhteistyövelvoitteen määrittelyyn. Esitutkintaviranomaisen velvoitteelle on annettu määreitä "asian laadun ja laajuuden edellyttämällä tavalla" ja "tarvittaessa ilmoitettava". Syyttäjän velvollisuutta on määritelty "tarvittavassa määrin osallistuttava". Kyseessä on kuitenkin niin
syyttäjän kuin esitutkintaviranomaisen virkavelvollisuutta määräävä säännös, joten sen tarkemmasta sisällöstä olisi hyvä saada lainsäätäjän kanta ainakin lain perusteluihin kirjattuna.

Ehdotetun 5 luvun 1 § 1 mom.  2. virkkeen osalta on yksityiskohtaisissa perusteluissa todettu, että tämä lisäys lakiin mahdollistaisi myös paikallisen sopimisen syyttäjänvirastojen ja paikallispoliisin välillä syyttäjälle lähetettävistä ennakkoilmoituksista. Käsityksemme mukaan tästä  on jo paikallisesti sovittu. Sinänsä tämän seikan kirjaaminen lakiin on kannatettavaa.  

5 luvun 1 § 1 mom. 3. virke viipymättä tehtävästä ilmoituksesta, kun rikoksesta epäiltynä on poliisihenkilö, tukee ehdotettua 2 luvun 4 § 1 mom:ia: Kyseisessä lainkohdassa säädetään harkinnanvaraiseksi syyttäjän toimiminen tutkinnanjohtajana silloin, kun rikosepäily ei liity virkatehtävän suorittamiseen tai poliisihenkilön kanssaepäiltynä on "siviilihenkilö". Näissä tapauksissa nopeaa päätöksentekoa siitä, ottaako syyttäjä tutkinnanjohdon itselleen, puoltaa ä yleinen luottamus tutkinnan puolueettomuuteen että yksittäisen poliisin oikeusturva. 

Poliisirikokset
Ehdotetussa  2 luvun 4 §:ssä esitetään niiden poliisirikosten rajaamista syyttäjävetoisesta esitutkinnasta pois, jotka eivät liity virkatehtävän suorittamiseen. Pidämme muutosesitystä kannatettavana. Muiden kuin virkatehtävän suorittamiseen liittyvien rikosten tutkinta on mahdollista  poliisin sisäisin tutkintajärjestelyin  saattaa sellaiseksi, ettei niistä aiheudu epäilyä  esitutkinnan puolueettomuudesta.  Mikäli kyse on esim. vakavasta rikoksesta tai muutoin sellaisesta, joka edellyttäisi syyttäjävetoista tutkintaa, syyttäjälle jää harkintavalta päättää tutkinnan ottamisesta itselleen. 

Pidämme myös kannatettava sitä esitystä, että syyttäjällä olisi mahdollisuus ottaa tutkinnanjohto ns. "siviilihenkilön" osalta itselleen silloin, kun tämä on poliisin kanssaepäiltynä. Kahden tutkinnanjohtajan systeemi on omiaan aiheuttamaan päällekkäistä työtä ja jopa tutkinnan loppuunsaattamisen pitkittymistä. 

Ryhmätunnistus.
Pidämme kannatettavana, että ryhmätunnistuksen järjestämisestä ilmoitettaisiin syyttäjälle. Ryhmätunnistus on asianmukaisesti järjestettynä luotettavin tunnistuskeino. 

 8 luvun 3 §:n kohdalla on yksityiskohtaisissa perusteluissa on viitattu kannanottona, että ryhmätunnistus kuuluisi 5 luvun 3 § 1:n mukaiseen esitutkintayhteistyöhön ja syyttäjälle olisi hyvissä ajoin ilmoitettava tunnistamistilaisuuden järjestämisestä.  Kun ehdotetun lain 9 luku 4 § 3 mom. velvoittaa esitutkintaviranomaisen ilmoittamaan syyttäjälle silloin, kun kuulustelutilaisuus aiotaan tallentaa, katsomme yhdenmukaiseksi, että ilmoittaminen syyttäjälle myös ryhmätunnis-
tuksen järjestämisestä olisi kirjattu lakiin eikä pelkästään sen esitöihin. 

Kuulustelutilaisuuden tallentaminen.
Ehdotetun 9 luvun 4 § 3 mom.  mukaan viralliselle syyttäjälle olisi hyvissä ajoin etukäteen ilmoitettava kuulustelutilaisuuden tallentamisesta. ämä on tarpeellinen lisäys lakiin. Sillä  varmistetaan, että syyttäjä saa tilaisuuden osallistua kuulustelun toteuttamiseen  siten, että tallennetta voidaan käyttää todisteena tulevassa pääkäsittelyssä. 

Loppulausuntomenettely
Loppulausuntomenettely parhaimmillaan palvelee tulevaa pääkäsittelyä ja sillä voidaan mm. rajata riidattomia seikkoja pois pääkäsittelyssä esitettävästä todistelusta. Tämä kuitenkin edellyttää loppulausuntopyynnön laatimisesta sellaiseksi, että siinä pyydetään vastausta pääkäsittelylle tarpeellisista seikoista. Tämä vaatii syyttäjän osallistumista kysymysten laadintaan ja rajaamiseen, joten ehdotukseen kirjattu (10 luku 1 §) mahdollisuus osallistua loppulausuntomenettelyyn on kannatettava.  

Kyseisen lainkohdan sanamuoto jättää kuitenkin mahdollisuuden sille tulkinnalle, että loppulausuntomenettelyn käyttämisestä tehtäisiin pääsääntö ("jollei......ilmeisen tarpeetonta").  Kokemus loppulausuntomenettelystä on osoittanut, ettei se monessakaan tapauksessa palvele syyteharkintaa tai pääkäsittelyä, ellei loppulausuntopyyntöä ole yhteistyössä syyttäjän kanssa yksilöity.  Tähän käytettävissä olevat resurssit eivät riitä, mikäli loppulausuntomenettelystä on tarkoitus  tehdä pääsääntö. 

Edunvalvojan määrääminen lapselle
Nykyisin edunvalvojan määrääminen tapahtuu holhoustoimesta annetun lain 32 § nojalla. Oletettavasti esitutkintalakiin ehdotettu erityissäännös selkeyttäisi tilannetta. Joka tapauksessa on kannatettava uudistus, että myös tutkinnanjohtajalle ja syyttäjälle annettaisiin oikeus tehdä hakemus edunvalvojan määräämisestä suoraan tuomioistuimelle.

PAKKOKEINOLAKI
Ylimääräisen tiedon käyttäminen
Suurimmat muutokset pakkokeinolakiin liittyvät ehdotettuun 10 lukuun koskien salaisia pakkokeinoja ja muuta salaista tiedonhankintaa. 10 luku 54 § ehdotetussa muodossaan rajoittaa ns. ylimääräisen tiedon käyttämistä. Olemme siitä, tulisiko ylimääräisen tiedon käyttö säännellä lailla, samaa mieltä kuin kihlakunnansyyttäjä Tea Kangasniemi eriävässä mielipiteessään. Tuomioistuimella on yksittäistapauksessa mahdollisuus punnita keskenään todistamiskiellolla suojattavia arvoja, oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimuksia, todisteen merkitystä ja aineellisen totuuden selvittämistavoitetta. 

Olemme myös samaa mieltä eriävän mielipiteen kanssa  siitä, mikä olisi ylimääräisen tiedon käyttöala, mikäli käyttörajoituksista  säädetään lailla. Vähintäänkin ylimääräistä tietoa tulisi voida käyttää Kangasniemen esittämin tavoin sitomalla hyödynnettävyys rikoksen rangaistusasteikkoon.

Ottaen tässä tapauksessa huomioon lailla säännellyn asian merkittävyys, ehdotuksen 10 luvun 54 § 4 mom. vaikuttaa puutteellisesti valmistellulta. Se ei esim. selkeästi ilmaise, kenen vaatimuksesta, missä kokoonpanossa ja missä vaiheessa asia todisteen hyödynnettävyydestä saatettaisiin tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Ilmoitusvelvollisuus vangitun vapaaksi päästämisestä ja matkustuskieltovaatimuksesta
 Pakkokeinolain 3 luvun 17 § 3 mom:ssa esitutkintaviranomaiselle esitetään llmoitusvelvollisuutta syyttäjälle silloin, kun vangittua aiotaan esittää  vapaaksi.  Esityksen saattaminen syyttäjän tietoon ja syyttäjän mahdollisuus ottaa esitys päätettäväkseen on looginen lisäys sille, että syyttäjällä on sama toimivalta vangitsemisvaatimuksen suhteen. Yleensä tuossa vaiheessa esitutkinta on edennyt jo niin pitkälle, että syyttäjällä on eväät arvioida, vaikeuttaako vangitun vapaaksi päästäminen tulevan pääkäsittelyn toteuttamista. 

Syyttäjän toimivalta takavarikoidun esineen suhteen
7 luku 24 §:ssä syyttäjälle esitetyt toimivaltalisäykset takavarikoidun esineen suhteen ovat kannatettavia. Joissain sinänsä merkitykseltään vähäisissä rikosasioissa on tullut ongelmia takavarikossa olleiden esineiden suhteen, kun syyttäjä on päätynyt syyksilukevaan syyttämättäjättämiseen.

Takavarikon kumoaminen
 Määräajan pidentämismahdollisuus 7 luvun 14 §:ssä yli neljän kuukauden ajalle on kannatettava ehdotus. Esitettyjen perusteiden luetteloon olisi syytä liittää myös takavarikoitavan omaisuuden laatu. Esimerkiksi lapsipornografian hallussapitoa tai levittämistä koskevissa asioissa takavarikoitu aineiston hallussapito on laitonta. Kovin painavat syyt eivät tällöin näyttäisi vaativan takavarikkopäätöksen uusimista aina neljän kuukauden välein.

Esineen, omaisuuden tai asiakirjan palauttamisen lykkääminen
 7 luvun 18 § säännös näyttäisi johtavan siihen, että on aina varmuuden vuoksi esitettävä lykkäämistä koskeva vaatimus. Kun kyse on vain hyvin lyhyestä ajanjaksosta, joka nimenomaan on tarkoitettu muutoksenhaun ja samalla takavarikon tarpeellisuuden harkitsemiseen, toivottavaa, että määräys olisi vaatimuksesta riippumaton.

Poliisimiehen kiinniotto-oikeus
Oikeus ottaa pääkäsittelyn tai päätösharkinnan aikana kiinni vastaaja, jonka vangitsemista tuomitsemisen yhteydessä on vaadittu selkeyttäisi tervetulleella tavalla näitä melko vaikeasti hallittavissa olleita tilanteita.

Yleinen kotietsintä henkilön löytämiseksi
 Myös näissä 8 luvu n 3 §:ssä tarkoitetuissa tilanteissa on ollut ongelmia, jotka kaavailtu säännös poistaisi.

Jouko Nurminen
Johtava kihlakunnansyyttäjä

Timo Kokkomäki
Kihlakunnansyyttäjä