Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto
	
Lausuntopyyntö 27.5.2009 Dnro 15/021/2006	
	
LAUSUNTO ESITUTKINTA- JA PAKKOKEINOTOIMIKUNNAN MIETINNÖSTÄ	
Etelä-Suomen läänin poliisin lääninjohto on pyytänyt kommentteja mietinnöstä lausuntoaan varten Etelä-Karjalan, Keski-Uudenmaan, Kymenlaakson, Länsi-Uudenmaan ja Päijät-Hämeen poliisilaitoksilta. Kanta-Hämeen ja Itä-Uudenmaan poliisilaitokset antavat pyydetyt lausuntonsa ministeriölle.

		Yleistä

	Toimintaympäristö on muuttunut viime vuosien aikana niin merkittävästi, että esitutkintalain, pakkokeinolain ja poliisilain kokonaisuudistus on välttämätön. 

	Mietintö sisältää monia parannuksia nykyiseen tilanteeseen. Lausunto keskittyy pääasiassa vielä jatkovalmistelua vaativiin asioihin, jotka pääasiassa johtuvat yhteiskunnan tietoteknistymisestä sekä rikollisuuden ammattimaistumisesta. 

	Keskeisin toimintaympäristöllinen muutos on tapahtunut sähköisessä ympäristössä, missä tietoverkot ja televerkot ovat jokapäiväistä elämää. Televerkkokeskeinen normisto ei ole riittävä ratkaisu ja selkänoja tutkinnan arjen työkaluksi, missä avoin tietoverkko on jokapäiväinen asia. Normien jatkovalmistelu on välttämätöntä ja siinä huomioida paremmin eri verkkojen perusluonteet.

	Toinen merkittävä toimintaympäristöllinen muutos on ollut järjestäytyneen rikollisuuden ammattimaistuminen ja kansainvälistyminen.

	Hyvin painokkaasti on tullut esiin tarve säännösten rakenteelliseen uudistamiseen, missä nykyiset salaiset pakkokeinot ja tiedonhankintatoimivaltuudet erotettaisiin omiksi kokonaisuuksikseen. Tässä yhteydessä tulee harkita luopumista käsitteestä ”salainen pakkokeino” ja korvata se esimerkiksi käsitteellä ”salainen tiedonhankintakeino”. Rakenteen tulee olla sellainen, ettei synny kolmatta samaa kokonaisuutta käsittelevää lakia.
	
Normiston tulee turvata myös perus- ja ihmisoikeudet rikoksen uhrin näkökulmasta.

Poliisilaki sisältää toimivaltuuksia muun muassa rikosten estämiseksi ja paljastamiseksi. Vastaavasti pakkokeinolaissa on ollut keskeistä rikoksien selvittäminen. Käytännössä rajanveto näiden vaiheiden välillä on huomattavan tulkinnanvarainen ja epäselvä. Ongelmat korostuvat varsinkin silloin, kun laajojen rikoskokonaisuuksien selvittäminen ja piilorikollisuuden paljastaminen ovat samassa kokonaisuudessa ja siihen liittyy useita henkilöitä. Tällöin on yleensä kyse ammattimaisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta. 

	Mietinnössä esitettävät säännökset näyttäisivät lähtevän pitkälle ajatuksesta, että rikostorjunta on selvien rikosten tutkintaa ja poliisin tiedossa tulee olla tietty henkilö. Lääninjohto painottaa, että varsinkin ammattirikollisuuden osalta pääpaino on paljastamisessa, missä keskeistä on näytön hankinta ja rikoshyödyn poissaanti. Ammattirikollisuuden torjunnalle tulee olla tehokkaat keinot, sillä se vahingoittaa yhteiskuntaa merkittävästi.

	Mikäli pakkokeinolain ja poliisilain osalta päädyttäisiin nykymuotoiseen rakenteeseen, se vaatii jatkovalmistelun, jossa selkeytetään normistoa muun muassa vähentämällä viittauksia, liiallista sekä monitulkintaista tarkkaa määrämuotoisuutta ja missä huomioidaan edellä mainittu verkkojen erilaisuus sekä taataan ammattirikollisuuden torjuntamahdollisuus. Esitetty normisto heikentää muun muassa salaisten pakkokeinojen käyttöä ja vaikeuttaa tiedon hankintaa. 
	
	Lääninjohto yhtyy Juha Haapamäen, Tea Kangasniemen, Kimmo Hakosen sekä Tomi Vuoren ja Robin Lardotin mietinnöstä antamiin eriäviin mielipiteisiin.

	Lääninjohto ei yhdy Tuija Turpeisen ja Markku Fredmanin eriävään mielipiteeseen siinä, että tutkinnanjohto tulisi siirtää syyttäjälle. Poliisikeskeinen tutkinnanjohto ei ole syy pitkiin rikosoikeudenkäynteihin. Mietinnössä oleva yhteistyövaatimus syyttäjän ja poliisin kesken on tuottavampi tapa myös rikosprosessin keston osalta. Resurssijohdon tulee olla ehdottomasti tutkinnanjohdon kanssa samassa organisaatiossa.

	Myös ”pidättämiseen oikeutettu virkamies” tulee säilyttää. Käytännössä tutkinnanjohtaja tekee päätökset ja valinnat, mutta muilla ”oikeutetuilla” virkamiehillä tulee olla mahdollisuus esittää ja hakea niitä. Nykyinen määrä tutkinnanjohtajia ei muuten selviä tehtävistään ja mihinkään määrälliseen lisäykseen ei nykyoloissa ole realistisia mahdollisuuksia.
 
	Kotietsinnästä päättäminen tulee säilyttää jatkossakin poliisilla.
	
	Asianosaisjulkisuuden osalta lääninjohto toteaa, että se tulee pitää sellaisissa rajoissa, että sen myötä ei aiheudu kenellekään terveyden- tai hengenvaaraa.

	Mietintö sisältää runsaasti sellaista määrämuotoisuutta tai uusia prosessia, jotka lisäävät merkittävästi poliisin tutkintatyöhön käyttämää aikaa ja täten vähentävät tuottavuutta. Näin näyttää tapahtuvan myös syyttäjän ja oikeuslaitoksen osalta.

	Uudistuskokonaisuus tulee vaatimaan merkittävän kentän koulutuksen. Tämä tulee huomioida voimaantuloaikataulussa.

	Esitutkintalaki

	Esityksen tutkinnanjohtajamääritys vahvistaa nykyisen käytännön. Yhdenmukaisuuden vuoksi ”yleistutkinnanjohtaja” tulee korvata termillä ”tutkinnan yleisjohtaja.” Valvonnan puolella on vakiintunut ja vahvistettu käsite ”kenttätoiminnan yleisjohtaja”. Sinällään tämä on tärkeä lisäys tutkinnanjohtajuuteen.

	Mietinnön syyttäjä-tutkinnanjohtajaa koskevat muutokset koetaan poliisilaitoksissa hyvin eri tavalla. Lääninjohto kannattaa mietinnössä esitettyjä muutoksia.
 
	Rikoksesta tehdyn ilmoituksen kirjaaminen on ollut kanteluherkkä asia. Sen tulee olla selkeästi määritetty jo laissa. Nyt kirjaaminen / täsmentäminen tai täydentäminen selkeytyy vasta perusteluista. Poliisilaitokset toivovat selkeyttä henkilöstön kokemaan epäselvyyteen: ”kirjattava ja sen jälkeen täydennettävä” vai ”täydennettävä ja sen jälkeen kirjattava”.

	Esitutkinnan toimittamista koskeva 3 §:n toinen momentti tuo selvitysvelvoitteella tietynlaisen uuden vaiheen esitutkintaan. Osa poliisilaitoksia näkee tämän heikennyksenä ja esitutkintaa pitkittävänä asiana. Lääninjohto pitää tätä muutosta kannatettavana. 
	
	Alle 15-vuotiaan epäillyn osalta poliisilaitokset toivovat uuden lain selkeyttävän nykytilaa. Epäselvyyttä on ollut siitä, kuullaanko alle 15-vuotiasta rikoksesta epäiltynä, rikollisen teon johdosta vai jonain muuna? Eri asiantuntija- ja lainvalvontaviranomaisten kannanotot ovat olleet ristiriitaisia ja poliisilaitokset kokevat tämän epäselvänä.
	
	ETL 4 luvun 3§ koetaan tarpeettomana. Sen arvioidaan todennäköisesti johtavan joissain tapauksissa epäillyn kannalta haitallisiin seurauksiin. 

	Aseman määritys on tärkeä asia ja mahdollisuus kuulla kuultavana hyvä.

	Esitutkintaan tulee kohtuutonta viivytystä, ellei paikallista avustajaa voi käyttää ensisijaisena vaihtoehtona.

	Esitutkintaviranomaisen ja syyttäjän yhteistyövelvollisuus koetaan hyvänä ja tärkeänä. Se on merkittävä osa tutkintaprosessia.

	Mahdollisuus jättää asianomistajakuulustelu tämän omasta ilmoituksesta tapahtuvaksi on hyvä asia.
	
	Mahdollisuus esitutkinnan osittaiseen päättämiseen on parannus nykyiseen.

	Esitutkintapäätöksen sisältövaatimukset laissa tulee parantamaan päätösten sisältöjä ja todennäköisesti vähentämään myös kanteluja.   

	Poliisilaki

	Toimivaltaiset viranomaiset tulee muuttaa 1.1.2010 tilanteen mukaisiksi.

	Ei ole esitetty kestäviä perusteita, miksi toimiva tuottamusperusteinen korvausvelvollisuus tulisi muuttaa. Tuottamusperusteisuus tulee säilyttää. Lääninjohto kannattaa Kimmo Hakosen esitystä, että korvaukset maksettaisiin hyvitysluonteisina ja keskitetysti esimerkiksi Valtiokonttorin toimesta. Vahingonkorvauskäytäntö tulee tarkastella vahingonkorvauslainsäädännön kokonaisuudistuksen yhteydessä.

	2 luvun 16 §:ssä esitetty poliisimiehen asema hätävarjelutilanteessa tulee muuttaa. Hätävarjelutilanne ei ole poliisin suunniteltua ja johdettua toimintaa. Hätävarjelutilanne on sen luonteinen, että rajanveto virkavastuun ja puolustautumisoikeuden välillä tulisi tuottamaan suuria vaikeuksia soveltamisessa tilanteissa yksittäisen poliisimiehen kohdalla. Poliisilla tulee olla kaikille kansalaisille kuuluva oikeus hätävarjeluun. 

	Pakkokeinolaki

	Poliisin toimivaltuudet, niiden selkeys, loogisuus, systemaattisuus ja yleinen ymmärrettävyys ovat olennainen avaintekijä kansalaisten perusoikeuksien toteutumiselle, oikeusvarmuudelle ja kansalaisten sekä yhteiskunnan  poliisiin kohdistamien odotuksien täyttymiselle.

	Varsinkin pakkokeinojen osalta toimikunnan työ näyttää jääneen osittain keskeneräiseksi. Poliisin ja muiden esitutkintaviranomaisten toiminnan keskeinen elementti on tiedonhankinta, -saanti, -käsittely ja hyödyntäminen toiminnalle asetettujen tavoitteiden täyttämiseksi. Raja rikoksen estämiseksi ja paljastamiseksi sekä rikoksen selvittämiseksi on usein tulkinnanvarainen ja epäselvä. Poliisi- ja pakkokeinolaki ovat nykyisellään sekä mietinnössä esitetyn perusteella edelleen liialti sidoksissa toisiinsa. Tämä korostuu erityisesti salaisten pakkokeinojen ja tiedonhankintamenetelmien kohdalla ja nimenomaan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.

	Kiinniottosäännöksissä oma pykälä poliisille on parannus nykyiseen.

	Yleisen kiinniotto-oikeuden luetteloon esitetään lisättäväksi lievä väärennys.

	Matkustuskiellon määräämisen erityisiin edellytyksiin on lisätty vaikeuttamisvaara. Matkustuskielto ei sovellu pidättämisen tai vangitsemisen sijaan lievemmäksi pakkokeinoksi tilanteissa, joissa on olemassa vaikeuttamisvaara.

	Takavarikkosäännöksissä asiakirjan jäljentämisen mahdollisuus koetaan hyvänä. Toimintaa selkeyttävä on kirjaus vähäarvoiseen esineeseen kohdistuvista toimenpidemahdollisuuksista.

	Laite-etsinnän osalta (19-28 §:t) epäselvä tilanne syntyy sähköpostien ja muiden yhteystietojen osalta silloin, kun rikoksesta epäillyn hallusta tai muutoin takavarikoidaan tai jäljennetään todisteena käytettäväksi tietokone, puhelin tai jokin muu mediaväline, joka sisältää digitaalista todistusaineistoa sekä epäillyn tai jonkin kolmannen henkilön sähköposteja, puhelutietoja ja niiden yhteystietoja.
	
	Esitettyjä kysymyksiä:
-	Onko niin, että kotietsinnän yhteydessä ei takavarikoida esimerkiksi tietokoneita, ellei sitä erikseen laajenneta koskemaan myös teknisiä laitteita?
-	Onko niin, että takavarikoidusta tietokoneesta ei voida tutkia siihen tallennettuja sähköposteja ilman telepakkokeinopäätöstä?
-	Onko niin, että rikoksesta epäillyltä takavarikoidusta puhelimesta (laite) voidaan tutkia soitto- ym. yhteydenottotiedot (tekstiviestit jne) ainoastaan televalvonta- tai telekuuntelupäätöksellä?

	Pakkokeinolain 8 luvun 7 §:n etsintäasiamies on tarpeeton lisäys. Kotietsintöjen toteuttaminen mietinnössä esitetyillä menettelyillä on raskasta ja aikaa vievää eikä paranna osallisten oikeusturvaa

Luvun 30 §:ään tulee lisätä lievä väärennös, jota esitettiin edellä kiinniottoperusteisiin.

Pakkokeinolain 9 luvun 2 §:n määritys, että poliisimies voi määrätä kuljettajan kokeeseen, on hyvä.

Saman luvun 3 §:ään olisi välttämätöntä saada lisäys siitä, että henkilötuntomerkit voi ottaa poliisimiehen määräyksestä joku muu poliisihallinnon virkamies (esimerkiksi vartija ja tutkimusavustaja). 
	
	Pakkokeinolain 10 luku käsittelee salaisia pakkokeinoja ja muuta salaista tiedonhankintaa. Yleisessä osassa käsiteltiin jo tähän lukuun kohdistuvaa jatkovalmistelun erityistarvetta. Tämän luvun säännöksillä torjutaan järjestäytynyttä rikollisuutta. Torjunta on käytännössä pääasiassa rikollisen toiminnan paljastamista.

	Poliisilaitoksien lausunnoissa esiin nousevat lisäksi muuan muassa seuraavat asiat:
-	Telepakkokeinojen, tukiasematiedon hankkimisen sekä teknisen tarkkailun vaatimuksissa ja päätöksissä vaadittu termi ”tosiseikat” olisi muutettava termiksi seikat tai perustelut ja termi ”kellonajan tarkkuudella” on turha lisäys, koska sillä ei ole mitään käytännöllistä lisäarvoa.
-	Teknisen seurannan osalta muutos heikentäisi olennaisella tavalla sen käyttöä. Henkilön seuranta edellyttäisi tuomioistuimen lupaa ja edellytykset sulkisi pois muun muassa varkausrikokset. Esitetty määräaika 12 tuntia olisi käytännössä mahdoton toteuttaa (toimenpide tehdään perjantaina klo -17.00, vaatimus on käsiteltävä viimeistään lauantaina klo 05.00).
-	Muistion perusteluissa henkilön sijaintitiedon selvittäminen on teknisen seurannan yhteydessä rinnastettu teleosoitteen tai telepäätelaitteen sijaintitietoon ja sen selvittämiseen. Rinnastaminen ei avaudu. 
-	Merkittävä muutos olisi, ellei tarkkailun yhteydessä voida ottaa muita kuin ”yksittäisiä kuvia”.  Merkittävä heikennys olisi myös lämpökameran ja valonvahvistimen käyttökielto.
-	Ehdotetut muutokset tietolähteen ohjatusta käytöstä ja toimenpiteen ilmoittamisesta epäillylle tulisivat lopettamaan kyseisen tehokkaaksi todetun toiminnan. On olemassa vaara, että toimintaan tulee ”harmaata” aluetta. Ilmoittamisvelvoitetta ei tule laajentaa.
-	Telekuuntelulistaan tule lisätä törkeä varkaus.
-	Vahingonkorvauksesta todettiin jo poliisilain kohdalla.
-	Toimivaltaiset viranomaiset tulee muuttaa 1.1.2010 tilanteen mukaisiksi.

	

Lääninpoliisiylitarkastaja		Heikki Lausmaa

	

Lääninylikomisario		Tapio Lehtonen