Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO
sekä oikeusministerio@om.fi

Lausuntopyyntö 27.5.2009, OM15/021/2006, OM044:00/2006 

ESITUTKINTA- JA PAKKOKEINOLAKITOIMIKUNNAN MIETINTÖ (OIKEUSMINISTERIÖN KOMITEAMIETINTÖ 2009:2)

	Oikeusministeriö pyytää suojelupoliisilta lausuntoa esitutkinta- ja pakkokeinolakitoimikunnan mietinnöstä.

	Esitutkinta- ja pakkokeinolakitoimikunnan asettamispäätöksen mukaan uudistuksen yleisenä tavoitteena on ollut selkeyttää lukuisten osittaisuudistusten vuoksi vaikeaselkoiseksi muodostunutta lainsäädäntökokonaisuutta sekä uudistaa toimivaltuuksia siten, että toisaalta rikostorjunnan tehokkuusvaatimukset ja toisaalta perus- ja ihmisoikeudet otetaan tasapuolisesti huomioon.

	Uusissa laeissa viranomaisten toimivaltuuksia säänneltäisiin nykyistä täsmällisemmin ja kattavammin edellä mainitut tavoitteet huomioon ottaen.
	Yksilön oikeuksien ja velvollisuuksien perusteita koskevaa sääntelyä nostettaisiin asetuksista lakeihin. Pakkokeinolain ja poliisilain säännökset salaisista tiedonhankintamenetelmistä yhtenäistettäisiin ja oikeusvaikutuksiltaan ongelmallisimpien menetelmien eli peitetoiminnan ja valeoston käyttäminen siirtyisi tuomioistuimen päätettäväksi.
	
	Pyydettynä lausuntona suojelupoliisi toteaa seuraavaa: 

Yleistä	Toimikunnan työ on ollut ansiokasta ja perusteellista annettuun määräaikaan nähden. Määräaika on kuitenkin osoittautunut riittämättömäksi. Esitutkinta-, pakkokeino- ja poliisilakien uudistuksen jatkokäsittelylle tulee varata riittävä aika, jotta merkittävä poliisin toimivaltuuksia ja yksilöiden oikeuksia sääntelevä lakiuudistus vastaisi toimintaympäristössä tapahtuneita muutoksia ja että lainsäädännön muutostarpeilta vältyttäisiin lähitulevaisuudessa.

	Esitutkinta- ja pakkokeinotoimikunnan mietinnön aineisto vaatii siinä määrin laajaa ja yksityiskohtaista perehtymistä, että käytettävissä olleen ajan puitteissa lausunnossa on mahdollista kommentoida lakiuudistuksia vain yleisellä tasolla. Vain joitakin suojelupoliisin tehtäväkentän keskeisiä säännöksiä on käsitelty yksityiskohtaisemmin.

	Suojelupoliisin on helppo yhtyä sisäasiainministeriön poliisiosaston hallitusneuvos Tomi Vuoren ja poliisiylitarkastaja Robin Lardotin eriävässä mielipiteessään esittämiin näkemyksiin. Muun muassa toimikunnan esittämä, aikaisempaan sääntelyyn perustuva lakisystematiikka ja siihen liittyvä viittaustekniikka eivät palvele parhaalla tavalla lainsoveltajaa. 

	Eriävässä mielipiteessä esitetty vaihtoehto, jossa esitutkintalain, pakkokeinolain ja poliisilain lisäksi säädettäisiin erillinen laki järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjumiseksi on huomion arvoinen. Tämän lain tulisi sisältää myös valtio- ja yhteiskuntajärjestystä ja valtakunnan turvallisuutta vaarantavien rikosten torjunta. 

	Samoin suojelupoliisin ennalta estävään toimintaan liittyvät salaisten pakkokeinojen edellytyksiä, peitetoimintaa ja valeostoa koskevaa lupamenettelyä, salaisista pakkokeinoista ja muusta salaisesta tiedonhankinnasta ilmoittamista sekä ylimääräisen tiedon käyttöä koskevat näkemykset ovat huomionarvoisia ja ne tulisi ottaa huomioon jatkokäsittelyssä. Suojelupoliisi korostaa, että tuomioistuimelle esitetty päätösvalta peitetoiminnasta lisää tarpeettomasti peiteoperaatiosta tietävien määrää ja saattaa vaarantaa siten operaatiossa mukana olevien ja siitä tietävien turvallisuutta.

	Lisäksi suojelupoliisi yhtyy eriävässä mielipiteessä esitettyihin näkemyksiin, jotka koskevat ehdotettua tuottamuksesta riippumatonta vahingonkorvausvastuuta ja poliisin hätävarjeluoikeutta.

	Eriävässä mielipiteessään vanhempi oikeusasiamiehen sihteeri Juha Haapamäki kiinnittää huomiota tekniikkaneutraalimman sääntelyn käyttämisen mahdollisuuteen sekä tuo esiin, että jatkovalmisteluissa olisi syytä vielä keskittyä tietoverkoissa tapahtuvan poliisitoiminnan kokonaisvaltaiseen hahmottamiseen ja eri toimenpiteiden rajapintojen selkiyttämiseen. Samoin hän tuo esille lainkäyttäjälle ongelmallisen viittaustekniikan käyttämisen. Edellä mainitut näkökohdat tulisi ottaa huomioon jatkokäsittelyssä ja suojelupoliisi yhtyy myös näihin näkemyksiin.

	Suojelupoliisin työ painottuu rikosten ennalta estämiseen ja paljastamiseen, joihin myös lausunnossa pääasiassa keskitytään. Suojelupoliisi esittää seuraavassa joitain yksittäisiä tarkentavia näkökantoja ja huomioita toimikunnan esitykseen.

 Esitutkintalaki 	Esitutkinnan toimittaminen

Esitutkinnan toimittamista koskevassa esitutkintalain 3 luvun 3 pykälässä säädettäisiin ennen esitutkinnan aloittamista koskevasta selvittämisvelvollisuudesta. Esitutkintaviranomaisen olisi tarvittaessa selvitettävä rikosepäilyyn liittyvät seikat erityisesti siten, ettei ketään aseteta aiheettomasti rikoksesta epäillyn asemaan. Eriävässä mielipiteessään toimikunnan poliisijäsenet tuovat mielipiteenään esiin, että esiselvityksen ei tulisi muodostua uudeksi esitutkintavaiheeksi ja esittävät muotoilua: ”…esitutkintaviranomainen voi tarvittaessa selvittää…”. Pykälän edellyttämä esiselvittäminen olisi poikkeuksellista, kuten yksityiskohtaisissa perusteluissa mainitaan. Esitetty muotoilu vastaa paremmin yksityiskohtaisissa perusteluissa esitettyä. Jatkovalmistelussa olisi syytä arvioida vielä uudelleen erillisen esiselvityksen tarpeellisuutta. Kyse olisi joka tapauksessa poikkeuksellisesta menettelystä ja tosiasiassa esiselvityskin on käytännössä esitutkintaa.
Esitutkintapöytäkirja

	Esitutkintalain 9 luvun 6 pykälässä säädettäisiin esitutkintapöytäkirjasta ja sen 4 momentissa esitutkintapöytäkirjan luovuttamisesta epäillylle ja muille momentissa mainituille. Sääntely on ongelmallinen, mikäli esitutkintapöytäkirja sisältää salassa pidettävää aineistoa. Salassa pidettävä aineisto, joka on edelleen salassa pidettävä, siirtyy tällöin mahdollisesti varsin heikosti suojattuihin tiloihin, jolloin aineiston paljastumisriski kasvaa. Jos aineisto säilyisi viranomaisen hallussa, voitaisiin varmistua riittävästä suojauksesta salassapidon varmistamiseksi. Suojelupoliisi esittää, että esitutkintalain 9 luvun 6 pykälän 4 momenttiin lisättäisiin virke: ”Esitutkintaviranomaisella on kuitenkin erittäin tärkeän yleisen edun vaatiessa oikeus päättää, että ilmitullessaan valtion turvallisuutta erityisesti vaarantava esitutkintapöytäkirjan osa tai todiste saadaan antaa nähtäville vain viranomaisen luona”.

	Esitutkinta-asiakirjojen julkisuus

Esitutkintalain 9 luvun 7 pykälässä säädettäisiin ääni- ja kuvatallenteen sisältämän tiedon antamisesta. Mietinnön mukaan yksityisyyden suojan intressin vaatiessa tallenteeseen voidaan tutustua vain esitutkintaviranomaisen luona. Erityisesti maanpetosrikosten esitutkinnan yhteydessä saattaa tulla esittäväksi todisteena ääni- tai kuvatallenteita, joiden esittäminen julkisuudessa esitutkinnan jälkeen ei ole valtion turvallisuuden vuoksi perusteltua. Tällaisen materiaalin suhteen on yhtäläiset vaatimukset kuin yksityisyyden suoja osalta tutustua siihen vain esitutkintaviranomaisen luona. Tällainen materiaali tulee samoin säilyttää vain riittävästi suojatuissa rakenteissa. Suojelupoliisi esittää, että säännöksen loppuun lisättäisiin intressiksi myös valtion turvallisuus: ”… tai valtion turvallisuuden vaarantumiseen”.

Pakkokeinolaki	Läheisiin henkilöihin sekä vaitiolovelvollisuuteen ja -oikeuteen liittyvät takavarikoimis- ja jäljentämiskiellot

Läheisiin henkilöihin liittyviä sekä vaitiolovelvollisuuteen ja -oikeuteen liittyviä takavarikoimis- ja jäljentämiskieltoja esitetään muutettavaksi pakkokeinolain 7 luvun 3 pykälässä. Voimassa oleva ns. ylitörkeitä rikoksia koskeva relatiivinen takavarikointikielto muutetaan absoluuttiseksi. Tutkittavana olevan rikoksen, josta säädetty ankarin vankeusrangaistus on vähintään kuusi vuotta vankeutta, selvittämisintressi tulisi katsoa lähisukulaisten välistä luottamuksellista viestintää tärkeämmäksi. Sama koskee myös pakkokeinolain 10 luvun 50 pykälässä esitettyä telekuuntelua, teknistä kuuntelua ja teknistä katselua koskevaa kuuntelu- ja katselukieltoa. Näistä tulisi säätää voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti.

	Kotietsintä

	Hallitusneuvos Vuori ja poliisiylitarkastaja Lardot ovat eriävässä mielipiteessään ottaneet esille kotietsintää koskevien säännösluonnosten täydentämisen läsnäolovelvoitteista poikkeamisella ja etsinnästä ilmoittamisen viivästymisellä silloin, kun läsnäolo vaarantaisi rikoksen selvittämistä. Suojelupoliisi kannattaa ehdotusta. Vastaavanlainen etsintä tulisi olla mahdollista vähintäänkin törkeän rikoksen paljastamiseksi tai ennalta estämiseksi. Suojelupoliisi esittää asian ottamista jatkovalmisteluun.
 	Telekuuntelu ja sen edellytykset

	Telekuuntelun määritelmän selkeyttäminen pakkokeinolain 10 luvun 3 pykälässä siten, että sitä on yksinkertaistettu ja siinä mainitaan ainoastaan teleosoite ja telepäätelaite on oikeasuuntainen. Jatkovalmistelussa tulisi pohtia, voitaisiinko pakkokeinolakia kirjoittaa tekniikkaneutraalimmin huomioon ottaen perusoikeuksien rajoitusedellytyksien täsmällisyys- ja tarkkarajaisuusvaatimukset. Sääntelyn tulisi koskea viestin sisältöä riippumatta siitä missä välineessä ja missä muodossa se siellä kulkee. 

	Tietojen hankkiminen telekuuntelun sijasta

	Tietojen hankkiminen telekuuntelun sijasta on lakiesityksessä pakkokeinolain 10 luvun 4 pykälässä säädetty uusi salainen pakkokeino. Haasteita toimivaltuuden käytölle voi aiheutua pykälän lukuisista viittauksista. Pakkokeinon käyttöä on mahdollisesti arvioitava lisäksi telekuuntelua, teknistä kuuntelua tai teknistä katselua sekä laitteen, menetelmän tai ohjelmiston asentamista tai poisottamista koskevien pykälien perusteella. Lisäksi laitteen tekniset rakenteet voivat vaikuttaa pakkokeinon soveltamisedellytyksiin, vaikka kyseessä on samaan oikeushyvään kohdistuva vaikutuksiltaan yhtäläinen puuttuminen. Esimerkiksi vaikuttaa siltä, että edellytysten täyttyessä teknistä kuuntelua voitaisiin kohdistaa tietokoneen ja sen ulkopuolisen telepäätelaitteen (modeemi) väliseen yhteyteen, mutta mikäli kyseinen telepäätelaite olisi rakenteellisesti osa tietokonetta (modeemikortti) ei lainkohta ilmeisesti soveltuisi. Muun muassa ehdotetun teknistä kuuntelua koskevan pykälän ”ohjelmistolla” tehtävää viestin ”kuuntelua, tallettamista tai muuta käsittelyä” sovellettaessa tällaiset rajapinnat pyrkivät muuttumaan yhä epäselvemmiksi.

	Tarkkailu ja sen edellytykset

	Mietinnön mukainen tarkkailun määritelmä ja sen edellytykset pakkokeinolain 10 luvun 12 pykälässä kaventaisivat tarkkailun käyttöä nykyisestä ja näin vaikeutettaisiin rikosten selvittämistä sekä niiden paljastamista ja ennalta estämistä. 

Tarkkailun määritelmään otettaisiin satunnaisuuden käsite aikaisemman poliisilain jatkuvuuden ja toistuvuuden sijaan. Satunnaisuus käsittäisi jälkimmäiset määreet. Toimivaltuuden ulkopuolelle jäävän sääntelemättömän tiedonhankinnan käyttöala supistuisi. Satunnaisuus käsitteenä rajaa suojelupoliisin näkemyksen mukaan tarpeellista tiedonhankintaa rikostorjunnan ulkopuolelle. Satunnaisuuden määritelmään sisältyvät muutamiin minuutteihin liittyvät aikarajat eivät ole realistisia käytännössä. Muutaman minuutin ajassa tulisi rikolliseen tapahtumaan mahdollisesti liittyvän henkilön asema tulla selväksi. Tällaisen mahdollisesti sattumalta paikalle tulleen henkilön tarkkailua tulisi voida jatkaa tarpeen mukaan hänen asemansa tai henkilöllisyytensä selvittämiseksi jopa kyseisen henkilön oikeusturvan kannalta.

Liian pitkälle viedystä tekniikkasidonnaisuudesta on yhtenä hyvänä esimerkkinä se, että tarkkailussa saataisiin säännöksen mukaan käyttää välittömien aistihavaintojen tukena kiikaria tai muuta vastaavaa sisäasiainministeriön asetuksella säädettyä teknistä laitetta sekä ottaa yksittäisiä kuvia. Se, miksi lyhytaikainen videokuvaus ei olisi sallittua tarkkailussa verrattuna esimerkiksi siihen, että otettaan esimerkiksi sarjakuvausominaisuudella tai moottoriperällä varustetulla kameralla hyvin nopeasti useita yksittäisiä kuvia, jää epäselväksi. Videokuvaus on tarkkailussa usein helpompi toteuttaa ja näin ollen käyttökelpoisempi keino kuin yksittäisten kuvien ottaminen. Kuvausvälineiden kehittyminen, niiden käytettävyys ja yleisyys on myös tärkeä näkökohta määriteltäessä tarkkailussa käytettävää laitetta. Pykälän yksityiskohtaisissa perusteluissa todetaan, että valonvahvistimen tai muun pimeänäkölaitteen tai lämpökameran käyttö tarkkailussa ei olisi sallittua. Se, että pimeässä havainnointi rajataan tarkkailussa ainoastaan kiikariin ja sen ominaisuuksiin, tuntuu kovin keinotekoiselta. Valonvahvistin ja lämpökamera tulisi rinnastaa kiikariin.

	Tarkkailun alueellista soveltamisalaa kavennetaan aikaisemmasta, koska mietinnön mukaan tarkkailulla saadaan hankkia tietoja aikaisemman asunnon ulkopuolisen tilan sijaan asumiseen käytettävän rikoslain 24:11 §:ssä tarkoitetun kotirauhan suojaaman tilan ulkopuolella olevasta henkilöstä. Suojelupoliisin näkemyksen mukaan esitettyjä muutostarpeita tarkkailua koskevan lainsäädäntöön ei ole. Suojelupoliisi katsoo, että voimassa olevan lainsäädännön muuttamiseksi tulisi olla painavat perustelut.

	Peitelty tiedonhankinta

	Peiteltyä tiedonhankintaa ja sen edellytyksiä sääntelevä pakkokeinolain 10 luvun 13 pykälä on uusi. Pykälän mukaan poliisi saa käyttää tehtävänsä salaamiseksi harhauttavia tai peiteltyjä tietoja. Peitellyn tiedonhankinnan yksityiskohtaisissa perusteluissa todetaan, että toiminnan luonteeseen kuuluisi ainoastaan harhauttavien tai peiteltyjen tietojen käyttäminen. Pakkokeinolain 45 pykälässä säädetään salaisen tiedonhankinnan suojaamisesta. Tämän pykälän perusteella myös väärien, harhauttavien tai peiteltyjen rekisterimerkintöjen tai väärien asiakirjojen käyttäminen olisi sallittua myös peitellyssä tiedonhankinnassa. Suojelupoliisi katsoo, että 45 §:n mukaisesti peitellyssä tiedonhankinnassa tulisi voida hyödyntää myös vääriä rekisterimerkintöjä; käyttää esimerkiksi ajoneuvoa, johon on hankittu väärät rekisterikilvet salaisen tiedonhankinnan suojaamiseksi.  
 
Tekninen kuuntelu ja sen edellytykset

Teknistä kuuntelua saa kohdistaa esitetyn pakkokeinolain 10 luvun 15 pykälän mukaan asumiseen käytettävän rikoslain 24 luvun 11 §:ssä tarkoitetun kotirauhan suojaaman tilan ulkopuolella olevaan rikoksesta epäiltyyn. Voimassa olevan lain mukaan teknistä kuuntelua voidaan kohdistaa vakituiseen asumiseen käytettävän huoneen tai tilan ulkopuolella olevaan. Toimikunnan esityksessä hotellihuone kuuluisi 10 luvun 16 pykälän mukaisen asuntokuuntelun piiriin. Suojelupoliisin mielestä riittäviä perusteluja nykyisen lainsäädännön kiristämiselle ei ole esitetty. Suojelupoliisi katsoo, että aikaisemman sääntelyn mukainen tekninen kuunteluoikeus tulee säilyttää, kun on kyse tilapäisestä majoittumisesta hotellihuoneeseen.

Asuntokuuntelu ja sen edellytykset

Asuntokuuntelusta säädetään pakkokeinolain 10 luvun 16 pykälässä. Asuntokuuntelu tulisi olla mahdollista lisäksi vähintäänkin törkeän rikoksen paljastamiseksi tai ennalta estämiseksi. Suojelupoliisi esittää asian ottamista jatkovalmisteluun.
Tekninen laitetarkkailu ja sen edellytykset

Tekniikkaneutraalimman sääntelyn vaatimusta tulisi, mikäli mahdollista, toteuttaa säädettäessä pakkokeinolain 10 luvun 22 pykälän teknisestä laitetarkkailusta. Jatkovalmistelussa pykälä tulisi kirjoittaa selkeämmäksi.

Teknisestä laitetarkkailusta päättäminen

Teknisestä laitetarkkailusta päättäneen pidättämiseen oikeutetun virkamiehen päätös asumiseen käytetyn tilan osalta on saatettava pakkokeinolain 10 luvun 23 pykälän mukaan tuomioistuimen ratkaistavaksi heti kun se on mahdollista, viimeistään 12 tunnin kuluessa pakkokeinon käytön osalta. Jatkokäsittelyssä olisi syytä selvittää, onko esimerkiksi viikonloppuun ajoittuvien päätösten osalta aikamääre käytännössä toteutettavissa. Aikaraja voisi olla 24 tuntia. Sama koskee poliisilain 5 luvun 10 §:ssä (televalvonnan päättäminen), 12 §:ssä (tukiasematietojen hankkimisesta päättäminen) sekä 23 §:ssä (teknisestä laitetarkkailusta päättäminen) säädettyjä vastaavia 12 tunnin aikarajoja.
       
Peitetoiminta ja sen edellytykset

Peitetoiminnan edellytyksiä ja päätöksentekomenettelyä tiukennettaisiin voimassa olevaan lainsäädäntöön nähden. Suojelupoliisin mielestä kestäviä perusteluja nykyisen lainsäädännön tiukentamiselle ei ole esitetty.

Rikoksentekokielto

Rikoksentekokielto ja järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaan osallistuminen tulisi säätää jotenkin muuten kuin yksityiskohtaisesti luettelemalla, minkälaista toimintaa peitemies voisi rikollisryhmässä tehdä. Liian yksityiskohtainen sääntely helpottaa peitehenkilön paljastamista ja vaarantaa näin hänen turvallisuuttaan. Lisäksi tulisi arvioida onko tarpeen ottaa lakiin informatiivinen mainita ”eikä aloitetta rikokseen”, jolla viitattaneen yllytykseen.

		Lupa peitetoimintaan 

Esityksen mukaan peitetoiminnasta päättäneen poliisimiehen on saatettava peitetoiminnan aloittaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka voi antaa luvan peitetoiminnan aloittamiseksi. Suojelupoliisi tuo esiin, että mietinnössä ei ole esitetty riittäviä perusteluja sille, miksi päätösprosessiin kytketään tuomioistuin. Peitetoiminnasta päätetään jo nyt varsin keskitetysti (Supon ja KRP:n päälliköt) ja peitetoimintaan turvautuminen on varsin epätavanomainen ja harkiten käytetty tiedonhankintakeino. Sisäasiainministeriön poliisiosasto tarkastaa päätöksien lainmukaisuuden vuosittain. Sisäasiainministeriö antaa lisäksi peitetoiminnasta kertomuksen vuosittain Eduskunnan oikeusasiamiehelle. Ehdotetulla muutoksella tuomioistuimelle alistettaisiin poliisihallinnossa jo päätetty toimivaltuus sen käytön aloittamisen osalta. Merkitystä vailla ei ole myöskään se, että tietovuodon vaara tällöin kasvaisi. Säännöksen yksityiskohtaisissa perusteluissa tuodaan esiin, että tuomioistuimessa ei käsiteltäisi kaikkia poliisin tekemässä 29 §:n mukaisessa päätöksessä edellytettyjä tietoja. Yksityiskohtaisia tietoja ei ole esityksen perustelujen mukaan tarpeen antaa tuomioistuimelle, koska se harkitsisi vain ovatko PKL 10:2.1§:ssä ja 25.2 §:ssä säädetyt edellytykset olemassa. Tuomioistuin olisi lupaa arvioidessaan poliisilta saadun tiedon varassa. Se, mitä lisäarvoa alistus tuo, ei täysin avaudu. Tällaisen salaisen, luonteeltaan taktisen poliisimiehen työturvallisuuteen vaikuttavan toimivaltuuden käytöstä tulisi voida päättää poliisihallinnon sisällä. Vastaavat näkökohdat voidaan esittää soveltaen myös valeoston kohdalla. Suojelupoliisi kiinnittää huomiota myös hallitusneuvos Vuoren ja poliisiylitarkastaja Lardotin eriävässä mielipiteessään samasta asiasta esittämiin näkemyksiin.

Poliisimiehen turvaaminen peitetoiminnassa ja valeostossa

Pakkokeinolain 10 luvun 36 pykälässä säädetään, että pidättämiseen oikeutettu virkamies saa päättää, että peitetoimintaa tai valeostoa toteuttava poliisimies voidaan varustaa kuuntelun tai katselun mahdollistavalla teknisellä laitteella, jos varustaminen on perusteltua hänen turvallisuutensa varmistamiseksi. Teknistä kuuntelua koskevassa säännöksessä teknisellä kuuntelulla tarkoitetaan sellaisen keskustelun, joka ei ole ulkopuolisten tietoon tarkoitettu ja johon keskusteluun kuuntelija ei osallistu, tallentamista salaa. Tämä tarkoittaa kääntäen, että keskustelun, johon kuuntelija osallistuu, voi nauhoittaa. Lisäksi nauhoitus voi olla tarpeen tilaisuudessa läsnä olleen, tässä tapauksessa peitehenkilön oikeusturvan kannalta. Oman keskustelun nauhoittamismahdollisuus tulisi olla jo oikeusturvasyistä absoluuttinen. Jatkovalmistelussa tulisi käydä perusteellinen keskustelu siitä, onko asiasta tarpeellista säätää tällä tavoin.

Tietolähdetoiminta

Tietolähdetoiminnasta säädetään pakkokeinolain 10 luvun 37 ja 38 pykälissä. Tietolähteenä voi toimia vain poliisin tai muun viranomaisen ulkopuolisen henkilö. Suojelupoliisi pitää aikaisempaa määritelmää parempana, jossa tietolähteenä voi toimia poliisihallinnon ulkopuolinen henkilö. Poliisilain 5 luvun 38 pykälän mukaiselle tietolähteen ohjatulle käytölle asetettujen erityisten edellytysten ”saadaan käyttää vain, jos sillä voidaan olettaa olevan erittäin tärkeä merkitys rikoksen paljastumiselle tai estämiselle” arviointi voi olla vaikeaa ainakin toiminnan alkuvaiheessa. Lisäksi tietolähteen käytöstä ilmoittaminen voi johtaa varmuudella tietolähteen henkilöllisyyden paljastumiseen. Tietolähteen ohjattua käyttöä koskeva päätös voidaan antaa enintään kahdeksi kuukaudeksi. Aikamäärä tuntuu lyhyeltä. Suojelupoliisin toimialueella aika voisi olla vähintään 6 kuukautta. Suojelupoliisi katsoo, että edellä mainitut asiat on syytä ottaa jatkovalmistelussa huomioon.  

Suojaamisesta päättäminen

Pakkokeinolain 10 luvun 46 pykälän mukaan keskusrikospoliisin, suojelupoliisin tai valtioneuvoston asetuksella säädetyn poliisiyksikön päällikkö päättää 45 §:n 2 momentissa tarkoitetun rekisterimerkinnän tekemisestä. Pykälän teksti ei vastaa yksityiskohtaisissa perusteluissa esitettyä ja voimassa olevaa sääntelyä, jossa edellä mainittu taho päättää vain viranomaisen ylläpitämään rekisteriin tehtävästä rekisterinmerkinnän tekemisestä. Uudella pakkokeinolain säännöksellä ei liene tarkoitettu tiukentaa voimassa olevaa sääntelyä. Suojelupoliisi katsoo voimassa olevan sääntelyn mukaisen päätösmenettelyn olevan edelleen käyttökelpoinen. 

Poliisilaki	Suojelupoliisin pakkokeinolakiin liittyvät salaisia pakkokeinoja ja muuta salaista tiedonhankintaa koskevat näkemykset ovat soveltuvin osin otettavissa huomioon esitettyihin poliisilain 5 luvun muutoksiin nähden.
	
	Ilmaisuvelvollisuus rikosta selvitettäessä
 
	Poliisin vaitiolovelvollisuutta ja -oikeutta koskevaan poliisilain 7 luvun 5 pykälään on otettu säännös poliisin henkilöstön kuuluvan ilmaisuvelvollisuudesta rikosta selvitettäessä. Säännöksessä mainittu edellytys ”mahdollisesti syyllistynyt rikokseen” on äärimmäisen matala verrattuna niihin perusteisiin, joilla nykyisin voidaan laissa säädetty vaitiolovelvollisuus tai -oikeus yleensä murtaa. Poliisin vedotessa vaitiolovelvollisuuteensa tai -oikeuteensa tuomioistuin voi pidättämiseen oikeutetun virkamiehen vaatimuksesta määrätä, että tieto (luottamuksellisesti tietoja antaneen taikka valeostajana tai peitehenkilönä toimineen henkilöllisyys) on annettava vaatimuksen esittäjälle, jos kieltäytymiseen ei ole laillista perustetta. Tuomioistuin voi määrätä, että tieto luottamuksellisesti tietoja antaneen henkilöllisyydestä on annettava asianomistajalle, jos ilmaiseminen on tarpeen oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain 1 luvun 14 §:ssä tarkoitetun asianomistajan syyteoikeuden turvaamiseksi.

	Suojelupoliisi esittää, että jatkovalmistelussa tulisi varmistaa, ettei säännöksen nojalla voida velvoittaa ilmaisemaan tiedottajan henkilöllisyyttä, esimerkiksi täysin shikaanin vaatimuksen perusteella. Voi olla, että esitetyn väitteen tai tehdyn rikosilmoituksen tarkoituksena on ainoastaan tietolähteen henkilöllisyyden paljastaminen ja itse rikosasian selvittäminen on toisarvoinen tai jopa täysin merkityksetön. Säännöksessä tulee ottaa huomion tasapaino sekä tiedottajasuhteen salaamisen että rikosvastuun toteuttamisen välillä sekä määritellä tarkemmin lailliset edellytykset vaitiolovelvollisuuden tai -oikeuden käyttämiselle. Rikosvastuu tulee voida tarvittaessa toteuttaa siten, että salainen suhde poliisiin ei paljastu. Henkilöllisyyden paljastuminen voi pahimmassa tapauksessa saattaa tiedottajan tai hänen omaisensa hengen tai terveyden vaaraan.

	Apulaispäällikkö	Petri Knape

	Ylitarkastaja		Pertti Luopa