Sosiaalihuollon lainsäädännön  uudistamistyöryhmä

Asettaminen	
	Sosiaali- ja terveysministeriö on tänään tekemällään päätöksellä asettanut työryhmän valmistelemaan sosiaalihuollon lainsäädännön uudistamista.	

Toimikausi	
	1.5.2009 – 31.12.2011	

Tausta	
	Pääministeri Matti Vanhasen II hallituksen ohjelman mukaan ”Terveet ja hyvinvoivat ihmiset ovat Suomen taloudellisen menestyksen ja kilpailukyvyn perusta. Sosiaali- ja terveyspolitiikan tavoitteena on edistää terveyttä, toimintakykyä ja omatoimisuutta sekä kaventaa eri väestöryhmien välisiä terveyseroja.” Hallitusohjelman mukaan on varmistettava toimivat peruspalvelut kansalaisten saataville asuinpaikasta ja varallisuudesta riippumatta. Samoin ohjelman mukaan varmistetaan kunta- ja palvelurakenneuudistuksen tavoitteiden toteutuminen ja valmistellaan tarvittavat lainsäädäntömuutokset.

Hyvin toimiva sosiaalihuolto ja siihen liittyvä palvelujärjestelmä on keskeinen osa ihmisten hyvinvoinnin ja perusoikeuksien toteuttamista. Ajankohtaiset sosiaalipoliittiset haasteet korostavat kaikkien osallisuuden tärkeyttä yhteiskunnassa. Lisääntyvät sosiaaliset ja terveydelliset erot voivat olla uhkana sosiaaliselle koheesiolle ja  yhteisöjen hyvinvoinnille. Aktiivinen, osallistuva kansalainen tarvitsee eri elämänvaiheissa aktiivisen palvelujärjestelmän laadukasta ja vaikuttavaa tukea. Tämän vuoksi myös sosiaalihuoltoa on arvioitava kokonaisuudessaan  nykyisistä ja tulevista haasteita lähtien.

Vuoden 1984 alusta voimaan tulleella sosiaalihuoltolailla ja sitä täydentävällä erityislainsäädännöllä säädetään niistä edellytyksistä, toimenpiteistä ja menettelyistä, joilla järjestetään sosiaalipalveluja, toimeentulotukea, sosiaaliavustuksia, sosiaalista luottoa ja  niihin liittyviä toimintoja, joiden tarkoituksena on edistää ja ylläpitää yksityisen henkilön, perheen sekä yhteisön sosiaalista turvallisuutta ja toimintakykyä. Sosiaalihuoltolaki on siten jo yli 25 vuotta vanha. Lakia on uudistettu ja muutettu useaan otteeseen sen voimaantulon jälkeen. Samalla on säädetty myös  uutta sosiaalihuoltolakia täydentävää, asiakkaan asemaa ja oikeuksia sekä sosiaalihuollon järjestämisessä noudatettavia menettelyjä koskevaa lainsäädäntöä. Sosiaalihuoltolain peruslähtökohdat, soveltamisalan pääkohdat ja lain tarkoitus ovat säilyneet melko hyvin, mutta monet toimintaympäristössä tapahtuneet muutokset edellyttävät lain uudelleenarviointia ja kehittämistä. Erityisesti tätä edellyttää myös tarve korostaa väestön kokonaisvaltaisen hyvinvoinnin ja varhaisen puuttumisen näkökulmaa. sosiaalihuollon lainsäädännössä. Uudistamisen tarvetta ovat osoittaneet myös 80- ja 90 –luvuilla säädetyt sosiaalihuoltoa täydentävät erityislait.

Kansallisen hyvinvointipolitiikan kytkeytyminen yhä enemmän eurooppalaiseen ja globaaliin kehykseen on viime vuosikymmeninä  tapahtunut suuri muutos. Demografiset tekijät ovat myös muuttuneet. Ikääntymisen haasteet heijastuvat kaikille sektoreille ja yhteiskunnan toimintoihin ja tämän vuoksi yli sektoreiden ulottuvalle yhteistyölle asettuu uusia haasteita. Kansalaisten ja asiakkaiden asemassa on tapahtunut muutoksia. Asiakkaiden vaatimukset ovat muuttuneet. 

Sosiaalipalveluiden kentälle on tullut runsaasti uudenlaisia toimijoita, joiden toimintaehtoja säätelevät yhä enemmän EU:n sisämarkkinasäädöksistä johtuvat seikat. Julkisen, yksityisen ja järjestöpohjaisen toiminnan työnjaolle, yhteistyölle ja kumppanuudelle on olemassa pohjoismaisessa järjestelmässä vahva perinne, mutta uudessa tilanteessa EU:n yhteisön säädökset aiheuttavat sen, että kansallinen liikkumatila on tässä suhteessa kaventunut. 

Kunta- ja palvelurakenneuudistuksen käytännön toteutus kuntatasolla on nostanut esille uudella tavalla kysymyksiä työnjaosta ja yhteistyöstä eri toimintojen välillä. Palvelujen tarvitsijan näkökulmasta palvelurakenteen tulisi  olla selkeä. Sen tulisi perustua saumattomiin palvelurakenteisiin ja turvata asiakkaalle hänen kulloisenkin hoidon ja huollon tarpeeseen perustuvat saumattomat palveluketjut. Asiakkaiden lähettelyä luukulta toiselle tulisi edelleen karsia. Sosiaalihuollon peruspalvelujen ja erityispalveluiden tulisi tarjota asiakkaalleen mahdollisuuden joustaviin palvelukombinaatioihin. 

Sosiaalihuollon kannalta kunta- ja palvelurakenneuudistus on nostanut esiin myös uusia haasteita muiden yhteistyösuhteiden kannalta. Asiakkaiden usein monimutkaisten elämäntilanteiden selvittäminen vaatii tiivistä vuorovaikutusta esimerkiksi asuntoviranomaisten  ja työvoimaviranomaisten kanssa. Nuorten sosiaaliset ongelmat kietoutuvat usein vyyhdeksi, jonka avaamisessa tarvitaan paitsi sosiaaliviranomaisia niin myös koulun, nuorisotyön, järjestysviranomaisen ja terveysviranomaisten  yhteistyötä.

Kunta- ja palvelurakenneuudistuksen rinnalla on kunnissa toteutettu koko kuntaorganisaatiota ravistelevia muutoksia, joilla tulee olemaan seurauksia myös sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämiseen. Tilaaja-tuottaja –malli tuo entistä enemmän markkinapohjaisia elementtejä kunnan sisäiseen toimintaan. Useissa kunnissa toteutettu elämänkaaren mukainen palvelurakenne muuttaa radikaalilla tavalla työnjako- ja yhteistyösuhteita. 

Voimassa olevassa sosiaalihuoltolaissa on kyetty kohtuullisen hyvin ilmaisemaan sosiaalisia ongelmia ehkäisevän toiminnan keskeiset tehtävät ja vastuut, mutta tätä asiaa on arvioitava myös tämän hetken tarpeista lähtien. 

Sosiaalihuoltolain uudistuksessa on tärkeätä arvioida edellä mainittujen muutosten asettamia haasteita lain soveltamisalaan ja lain sisältöön. Tärkeitä arvioitavia kysymyksiä ovat lain määrittämät peruspalvelut ja niiden suhde sosiaalihuollon erityispalveluihin, suhteet muihin lähitoimintoihin, erityisesti terveydenhuoltoon sekä yhteistyö muiden sektoreiden kanssa.

Tavoitteet	
	Työryhmän tavoitteena on selvittää se, miten on tarvetta ja tarkoituksenmukaista kehittää ja uudistaa sosiaalihuollon lainsäädäntöä niin, että se tukee ja vahvistaa ihmisten hyvinvointia ja perusoikeuksien toteutumista sekä ehkäisee sosiaalisten ongelmien syntymistä ja lisääntymistä. Tavoitteena on myös vahvistaa sosiaalihuoltoa  ja edistää sosiaalipalvelujen saatavuutta, tehokasta tuottamista ja kehittämistä. Lainsäädännön pitää vahvistaa perussosiaalihuollon ja sosiaalihuollon erityispalvelujen saumatonta yhteistyötä ja asiakaslähtöisyyttä ja vaikuttavuutta. Samoin sen tulee vahvistaa sosiaalihuollon ja terveydenhuollon yhteistyötä ja yhteisiä rakenteita sekä luoda edellytyksiä entistä paremmalle yhteistyölle mm. työ- asunto- ja opetusviranomaisten, järjestöjen ja yksityisten toimijoiden kanssa. 	

Tehtävä	
	Työryhmän tehtävänä on:
1.	Selvittää sosiaalihuoltoa koskevien lakien kokonaisrakenteen,  soveltamisalan ja sisällön uudistamistarve. Selvityksessä tulee ottaa huomioon toimintaympäristössä tapahtuneet muutokset. Selvitystä tehdessään työryhmän tulee olla yhteistyössä terveydenhuoltolain  ja  kunnallisen sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämisestä, kehittämisestä ja valvonnasta annettavan lain valmistelun kanssa. Samoin tulee ottaa huomioon muutokset kunnallisen sosiaali- ja terveydenhuollon  suunnittelu- ja valtionosuusjärjestelmässä sekä kunta- ja palvelurakenneuudistus –hankkeen mukaisesti toteutettavat muutokset kunta- ja palvelurakenteeseen.
2.	Tehdä edellä mainitun selvityksen pohjalta esitykset keskeisiksi linjauksiksi sosiaalihuollon lainsäädännön uudistamisessa. Linjaukset tulee antaa väliraportin muodossa maaliskuun loppuun 2010 mennessä.
3.	Laatia vahvistettujen linjausten pohjalta esitys sosiaalihuollon lainsäädännön sisällön uudistamiseksi.

Organisointi	
		Puheenjohtaja  Päivi Sillanaukee, osastopäällikkö, Sosiaali- ja terveysministeriö 	
		Varapuheenjohtaja  Reijo Väärälä, apulaisosastopäällikkö, Sosiaali- ja terveysministeriö	
		
Jäsenet:	
		Johtaja Eija Koivuranta, Sosiaali- ja terveysministeriö, STO 	
		Johtaja Kari Ilmonen, Sosiaali- ja terveysministeriö, HTO	
		Hallitusneuvos Arto Sulonen, Valtiovarainministeriö/kuntaosasto	
		Neuvotteleva lakimies Sami Uotinen, Suomen Kuntaliitto
Tulosaluejohtaja Riitta Haverinen, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Erityisasiantuntija Hanna-Leena Ahonen, Valvira 	
		Läänin sosiaalitarkastaja Leena Kirmanen, Etelä-Suomen läänin sosiaali- ja terveysosasto	
		Hallituksen puheenjohtaja Alpo Komminaho, Huoltajasäätiön kunnallisen sosiaalipolitiikan asiantuntijaryhmä	
		Sosiaalijohtaja Paavo Voutilainen, Helsingin kaupunki 	
		Perusturvajohtaja Hannu Kallunki Kuusamon kaupunki
Sosiaalijohtaja Stefan Näse, Pedersören kunta
Toiminnanjohtaja Riitta Särkelä, Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto
Toimitusjohtaja Marja Heikkilä, Keski-Suomen sosiaalialan osaamiskeskus
Toimitusjohtaja Markku Niemelä, Eteva  –kuntayhtymä
Johtajaylilääkäri Eeva Salomaa, Lapin Sairaanhoitopiiri	
		Lääkintöneuvos Maria Vuorilehto, Sosiaali- ja terveysministeriö

Sihteerit: 
Hallitusneuvos Riitta Kuusisto, Sosiaali- ja terveysministeriö, STO 	
		Hallitussihteeri Virpi Vuorinen, Sosiaali- ja terveysministeriö, HTO	
		Erikoistutkija Elina Palola, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos

			

Pysyvät asiantuntijat:
	
		Johtava lakimies Tapio Räty, Helsingin kaupungin sosiaali- ja terveystoimi	
		Sosiaalineuvos Martti Lähteinen, Sosiaali- ja terveysministeriö
Sosiaali- ja terveysjohtaja Juha Metso, Espoon kaupunki
Yhtymäjohtaja Markku Puro, Forssan seudun terveydenhuollon kuntayhtymä
Neuvotteleva virkamies Pirjo Sarvimäki, Sosiaali- ja terveysministeriö
Hallitusneuvos Maini Kosonen, Sosiaali- ja terveysministeriö

	
Työryhmä voi työssään kuulla tarvittavassa määrin myös asiantuntijoita ja järjestää kuulemistilaisuuksia.
Työryhmä voi asettaa tarvittaessa jaostoja.
Työryhmän kokoonpano täyttää tasa-arvolain 4 a §:ssä asetetut vaatimukset.	

Kustannukset ja rahoitus	
	Työryhmän tulee työskennellä virka-aikana ilman erillistä korvausta. 
Työryhmän kustannukset maksetaan momentilta 33.01.21.

	Peruspalveluministeri	Paula Risikko	

	Hallitusneuvos	Raimo Salonen	

LIITTEET: Muistio  Sosiaalihuollon lainsäädännön kokonaisuus	

JAKELU	
	Päätöksessä mainitut	

TIEDOKSI
                   Sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälä
	Kansliapäällikkö Kari Välimäki
	Erityisavustaja Marja Tallavaara
                   Erityisavustaja Anna Manner-Raappana
                   Sosiaali- ja terveysministeriön osastot
	Valtiovarainministeriö, kuntaosasto
                   Suomen Kuntaliitto
                   Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
                   Valvira
                   Etelä-Suomen lääninhallitus, Sosiaali- ja terveysosasto
                   Huoltajasäätiön kunnallisen sosiaalipolitiikan asiantuntijaryhmä
                   Rauman kaupunki
                   Helsingin kaupunki, Sosiaalitoimi
                   Kuusamon kaupunki
                   Pedersören kunta
                   Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto
                   Sosiaalialan osaamiskeskukset
                   Eteva-kuntayhtymä
                   Lapin sairaanhoitopiiri
                   Espoon kaupunki
                   Forssan seudun terveydenhuollon kuntayhtymä
	STM/Kirjaamo
	STM/HARE