pWrapPolygonVertices8;7;(8923,0);(8923,2827);(0,2827);(0,21604);(21600,21604);(21600,0);(8923,0);fBehindDocument0
01..11..Liu

O O i61

Vihreä liitto
Vihreä eduskuntaryhmä

Lausunto Kansanvalta 2007-toimikunnan mietinnöstä 'Edustuksellinen demokratia'
Vihreä edustakuntaryhmä ja Vihreä liitto kannattavat mietinnön toimintaehdotuksia, paitsi seuraavissa asiakysymyksissä.

Nykyinen vaalijärjestelmä on kyseenalainen kansalaisten yhdenvertaisuuden kannalta. Pienten vaalipiirien (Etelä-Savo, Pohjois-Karjala, Lappi) piilevät äänikynnykset kohoavat reilusti yli kymmeneen prosenttiin. Toimikunta samoin kuin kaikki poliittiset puolueet ovat tunnustaneet ongelman jo edellisessä kansanvaltaselvityksessä. On kuvaavaa, että mietinnön erittäin perusteellinen selvitys nykytilanteen ongelmista katkeaa lyhyeen toteamukseen, että maan hallitus on iltakoulussaan päättänyt vuonna 2002, että ei ole löydettävissä kaikkia osapuolia tyydyttävää ratkaisua. Poliittista tahtoa ratkaisuun ei nytkään ollut, koska nykytilanne hyödyttää tiettyjä puolueita. Ne saavat ääniosuuttaan suuremman määrän kansanedustajia, minkä vuoksi toimikunta ei ehdota muutoksia vaan vain jälleen uuden selvitystyöryhmän perustamista. Ongelma pahenee koko ajan, sillä kaikkien varteenotettavien ennusteiden mukaan pienten vaalipiirien väestö vähenee edelleen. Vihreä eduskuntaryhmä ja Vihreä liitto katsovat, että toimikunnalla olisi ollut edellytykset esittää vaalijärjestelmän korjaavaan malliin siirtymistä jo nyt.

Toimikunta tunnisti myös demokratian toteutumista uhkaavan ongelman, joka syntyy yhä kohoavasta henkilökohtaisesta vaalirahoituksesta. Räikeimmin tämä näkyy Euroopan parlamentin vaalissa, jossa suurimmat henkilökohtaiset olivat v. 2004 vaalissa jo noin 300.000 euroa. Näin suuri vaalirahoitus on selkeä este aidolle demokratialle, koska se tarkoittaa tosiasiassa vaali vaalilta kasvaa kynnysrahaa ehdokkuudelle. Samalla suurin summiin kohoava vaalirahoitus synnyttää epäselviä sidoksia valittujen edustajien ja etupäässä taloudellista ja muuta yksityistä etua tavoittelevien eturyhmien välille.

Toimikunta esitti harkittavaksi ehdokkaiden vaalirahoituksen rajoittamista erityisellä kampanjan kattosummalla. Vihreä eduskuntaryhmä ja Vihreä liitto kannattavat tätä lämpimästi. Samalla toimikunta kuitenkaan ei halunnut lainkaan puuttua ongelmaan, joka syntyy siitä, että kaikki ilmoitusvelvolliset eivät noudata vuonna 2000 säädettyä lakia vaalirahoituksen julkisuudesta. Oikeusministeriö ei ole pystynyt valvomaan lain noudattamista esim. siltä osin kuin säädökset jo nyt velvoittavat julkistamaan ehdokkaiden tukiyhdistysten keräämien lahjoitusten yksittäiset tukisummat. Laista puuttuu säädös seuraamuksista (esim. sakko vähäistä suuremmasta rikkomuksesta), jos ilmoitusvelvollinen laiminlyö velvollisuutensa. Jos vaalirahoituksen läpinäkyvyys todella tandottaisiin saada toteutumaan, lakiin tulisi lisätä aidot sanktiot sen toteutumista turvaamaan.

Käsitellessään demokratian toimivuutta toimikunta ei ole kyennyt näkemään, että kansalaisyhteiskunnassa tapahtuva poliittinen vaikuttaminen on tullut edustuksellisen demokratian rinnalla yhä tärkeämmäksi ja että puolueiden vahvistamisen ohella myös tämän vaikuttamisen edellytyksiä on parannettava. On ilmeistä, että vanhat puolueet kokevat kansalaisjärjestöt uhaksi, koska ne eivät ole pystyneet käymään näiden kanssa aitoa dialogia. Samalla monien perinteisten ja suurien puolueiden oma jäsenkunta vähenee ja vanhenee kovaa vauhtia.

Osallistuminen vaaleihin on lähes tasaisesti pienentynyt. Tämän kehityksen pysäyttämiseksi olisi syytä painottaa, että vaaleilla vaikuttamisen edistäminen on osa laajempaa kansalaisuuden ja aktiivisen yhteiskunnallisen toiminnan tavoitetta. Toimikunta oli kuitenkin haluton edistämään kansalaisten suoran poliittisen osallistumisen mandollisuuksia. Vihreän eduskuntaryhmän ja Vihreän liiton mielestä on vähintään erikoista, että toimikunta esitti harkittavaksi perustuslain muuttamista siten, että äänestäminen katsottaisiin kansalaisvelvollisuudeksi. Toimikunnan olisi tullut esitettyjen asiantuntijalausuntojen perusteella esittää, että kiinnostus äänestämiseen ei kasva ilman, että samalla eri tavoin luodaan myönteistä kansalaistuntoa ja vahvistetaan kansalaisten vaikutusmandollisuuksia vaalien välilläkin. Velvollisuudet tarvitsevat vastinparikseen oikeuksia.

Perustuslaki korostaa kansalaisten oikeutta osallistua päätöksentekoon. Tässä hengessä olisi viivytyksettä ryhdyttävä vahvistamaan kansalaisten suoria poliittisia oikeuksia luomalla valtakunnallinen kansalaisaloitemandollisuus sekä vahvistamalla kansanäänestysmenettelyjä. Mitään lisäselvityksiä ei enää tarvita. Oikeusministeri Johannes Koskisen johtama toimikunta on jo vuoden 2002 lopulla esittänyt, että näitä ehdotuksia ryhdyttäisiin toteuttamaan "jo lähitulevaisuudessa".

Toimikunta piti kunnallisen kansanäänestyksen korjaamista kansalaisten asemaa vahvistavalla tavalla liian radikaalina. Vihreä eduskuntaryhmä ja Vihreä liitto olisivat halunneet toimikunnan ehdottavan kuntalakia muutettavan siten, että kun laissa säädetyt 5 % kuntalaisista on esittänyt valtuustolle neuvoa-antavan kansanäänestyksen järjestämisestä kunnan toimialaan kuuluvasta asiasta, valtuuston on kansanäänestys myös järjestettävä. Toimikunnan asiantuntijoiden ongelmallisena pitämä kansanäänestyksen neuvoa-antavuus pitäisi poistaa. Tämä voi tapahtua esimerkiksi siten, että valtuusto tekee kansanäänestysaloitteesta ensin oman päätöksensä ja alistaa sen sitten kuntalaisten kansanäänestyksessä hyväksyttäväksi tai hylättäväksi.
Helsingisss(10.2005

pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21406);(8621,21406);(8621,21595);(21601,21595);(21601,0);(0,0);fBehindDocument1Heidi Hautala	~ Ari Heikkinen
~i~,~~ cd~~v~fii~yt,~.~	v;Lreå l 1-b rr.