Helsinki 21.5.2013

Valtiovarainministeriölle

Lausuntopyyntö metropolialueen esiselvityksestä

Valtiovarainministeriö on pyytänyt Helsingin seudun kauppakamarilta lausuntoa maan hallituksen kuntauudistukseen liittyvästä ”Metropolialueen esiselvityksestä”. Esiselvityksessä kartoitetaan metropolialueen kuntajakoselvitysalueet sekä vaihtoehtoiset mallit metropolihallinnolle ja sen tehtäville. 

Elinkeinoelämän kannalta merkitykselliset asiat kuntauudistuksessa

	Metropolialueen elinkeinoelämän kannalta merkityksellisin asia kuntauudistuksessa on yhteiskunnallisen päätöksenteon nopeuttaminen ja kokoaminen maankäytön, asuntotuotannon ja liikenneinfrastruktuurin osa-alueilla.  Kuntauudistus ja metropolialueen hallinto pitää toteuttaa siten, ettei se lisää hallinnontasoja ja viranomaisten määrää. 

Maankäyttö, kaavoitus ja liikenneväyläinvestoinnit

	Helsingin seudulla on metropolialueeksi hajaantunut yhdyskuntarakenne. Kuntarajat ja kuntien sisällä tapahtuva osaoptimointi ovat estäneet tehokkaan yhdyskuntarakenteen toteutumista.  Seudun kasvu ja asumisen hintakehitys ovat johtaneet yhä useamman asukkaan muuttamiseen yhä kauemmaksi seudun keskustasta riittävän asumistason turvaamiseksi. Ilman merkittäviä muutoksia kaavoitusjärjestelmään yhdyskuntarakenne hajaantuu entisestään, liikenne ruuhkautuu, työmatkat pitenevät ja asumiskustannusten nousu jatkuu.

	Metropolialueen yhteisen maankäytön, asumisen ja liikenteen kysymyksiä on pyritty ratkaisemaan asumisen ja liikenteen aiesopimuksilla alueen kuntien ja valtion kesken. Käytäntö on osoittanut että vapaaehtoisilla sopimuksilla ei ole saavutettu tuotantotavoitteita. Jokainen sopimuksessa mukana ollut kunta on valinnut itselleen parhaiten sopivan ajoituksen ja toteuttamisjärjestyksen. Tämä on näkynyt erityisesti työvoimatarpeeseen nähden alimitoitettuna vuokra-asuntotuotantona.

	Liikenneväyläinvestointien liikkeelle saaminen on usein kärsinyt seudun kuntien yhteisen tahtotilan puutteesta; mitä hankkeita ja missä aikataulussa toteutetaan. Käynnistysvaiheessa yksittäiset kunnat ovat olleet neuvotteluosapuoli valtion suuntaan. Edelleen yksittäiset kunnat ovat joutuneet ottamaan merkittäviä taloudellisia vastuita toimiessaan rahoittajana investoinnin käynnistysvaiheessa. Esitetty seudullinen väylärahasto on mielenkiintoinen avaus asiantilan parantamiseksi.

Asuntotuotanto

	Asuntojen korkea hintataso ja riittämätön vuokra-asuntotuotanto ovat seudun kasvun ja kilpailukyvyn keskeinen este. Seudun asunto-ongelmat ovat haitanneet olennaisesti työmarkkinoiden toimintaa. Ongelma tulee kärjistymään tulevaisuudessa vielä lisää kun työvoima tulee entistä enemmän maahanmuuttajista. Erityisesti ulkomailta muuttavat tarvitsisivat nykyistä olennaisesti suurempaa kohtuuhintaisten vuokra-asuntojen tarjontaa. Seudun kunnat eivät ole luoneet riittäviä edellytyksiä asuntotuotannolle, vaan ovat toteuttaneet maa- ja asuntopolitiikkaa omien linjaustensa mukaisesti.

Työperäinen maahanmuutto

	Metropolialueen uuden työvoiman tarpeeksi seuraavan 20 vuoden aikana on arvioitu noin 200.000 henkilöä. Maan sisäisen nettomuuton hiljentyessä, on uusi työvoima lähes kokonaisuudessaan haettava työperäisestä maahanmuutosta. Seudulla ole mitään yhteistä visiota, suunnitelmaa tai sopimusta siitä miten taloudelliseen kasvuun seudulla pyritään ja mitä edellytyksiä se asettaa maahanmuutolle ja miten maahanmuuttajat jatkossa jakautuvat eri kuntien välillä. Tällä hetkellä kuntien toimet enemmän rajoittavat maahanmuuttoa kuin mahdollistavat sitä. Ulkomaalaistaustaisille henkilöille ei ole tehokasta kotouttamistoimintaa eikä asuntopolitiikka tue työperäistä maahanmuuttoa.

Kansainvälinen kilpailukyky

	Metropolialue kilpailee investoinneista Itämeren alueen muiden metropolien kanssa. Tähän asti Helsingin seutu on menestynyt heikosti kilpailtaessa ulkomaisista investoinneista verrattuna esimerkiksi Tukholman seutuun. Metropolialueen vetovoiman ja tunnettuisuuden kehittäminen edellyttää paitsi edellä esitettyjen omin toimin kuntoon saatettavien asioiden hallintaa, myös tehokasta seutumarkkinointia ja etabloitumishankkeiden sujuvaa tukiprosessia. Tällä hetkellä kehyskunnat jättävät asian pääkaupunkiseudun kolmelle suurelle kaupungille, joiden yhteistyö ei ole riittävän tehokasta.

Yritysten kanta kuntaliitoksiin

	Kauppakamari on viime vuosien aikana kartoittanut alueen yritysten suhtautumista kuntaliitoksiin. Vuonna 2010 Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten yrityksille tehdyssä kyselyssä yli 80 % alueen yrityksistä kannatti pääkaupunkiseudun neljän kaupungin liitosta. 2011 syksyllä Keski-Uudenmaan alueen yrityksille tehty kysely tuotti vastaavan tuloksen.  71 % alueen yrityksistä oli myös sitä mieltä että tarkoituksen mukaiset kuntaliitokset voivat edellyttää osakuntaliitoksia ja kuntarajoista poikkeamisia. Yleisesti ottaen yritykset näkevät kuntaliitoksilla enemmän positiivisia seurannaisvaikutuksia kuin negatiivisia. Kuntaliitosten taloudellisten hyötyjen odotetaan kuitenkin realisoituvan hitaasti.

	Kauppakamari on jo pitkään kannattanut seudun suurten kaupunkien yhdistämistä. Koska tämä ratkaisu vaikuttaa kunnallispoliittisesti mahdottomalta, on selvitysmiesten suositus (s.102) neljästä kuntarakenneselvitysalueesta askel oikeaan suuntaan. Sitä on kuitenkin syytä kehittää niin, että Keski-Uudellamaalla selvitettäisiin Keski-Uudenmaan kaupungin muodostamista ilman Vantaata, koska se vastaa alueen kuntien tämän hetkistä tahtotilaa.  Helsinki ja Vantaa voisivat muodostaa oman kuntarakenneselvitysalueensa. Metropolialueen kuntaliitoksia selvitettäessä tulisi tarkastelu edelleen laajentaa ehdotetun 14 kunnan sijasta koskemaan koko työssäkäyntialuetta. Erityisesti Lohjan ja Porvoon seudut kehittyvät nopeasti kiinteiksi osiksi metropolialuetta.

	Suuremmat kuntakoot seudulla mahdollistaisivat päätöksenteon nopeuttamisen kaupunkisuunnittelussa ja liikenneinfran kehittämisessä. Tällä hetkellä kaupunkien päätöksenteon eriaikaisuus maankäytön suunnittelussa ja rajat ylittävissä liikennehankkeissa hidastavat kehitystä. Erityisesti suurten kaupunkien liitos toisi riittävän tasevarallisuuden infrainvestointien edistämisessä tarvittaviin rahoitusjärjestelyihin paitsi kaupungin sisällä, myös valtion kanssa toteutettavissa hankkeissa. 

	Suuremmat kuntakoot mahdollistaisivat myös sosiaali-, terveys- ja koulutuspalvelujen verkon kehittämisen. Kaupunkien rajat jakavat tällä hetkellä keinotekoisesti kuntalaisten palveluverkon ja aiheuttavat turhaa matkustamista. Palvelut eivät myöskään sijaitse optimaalisesti työmatkaliikenteeseen ja työaikoihin nähden.

	Suuremmissa kunnissa voitaisiin ottaa käyttöön myös nykyistä helpommin julkista palvelutuotantoa tehostavia ratkaisuja. Tämä edellyttää kuntajohtamisen kehittämistä, kuntalaisen valinnan vapauden ja vastuun lisäämistä sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien kehittämistä. Kuntia yhdistettäessä on osoitettava määrätietoista muutosjohtajuutta ja otettava käyttöön kunkin kaupungin parhaat käytännöt välittämättä vanhoista hallintorakenteista ja asenteista. 

	Paikallishallinnon tuottavuus on VATT:n tutkimusten mukaan Suomessa laskenut koko 2000-luvun verrattuna koko kansantalouden tuottavuuskehitykseen. Huoltosuhteen nopea heikentyminen lähitulevaisuudessa ja eläköitymiskehitys julkisella sektorilla ovat tehneet tuottavuusongelmasta entistä akuutimman.

	Kuntauudistuksen yhteydessä tulisi myös luopua edellisen kunta- ja palvelurakenne uudistuksen (ns. PARAS-hanke) yhteydessä käyttöön otetusta henkilöstön viiden vuoden irtisanomissuojaa tuotannollisista ja taloudellisista syistä kuntajaotusta muutettaessa. Tämä jäykistää tarpeettomasti mahdollisuuksia organisoida toimintaa tehokkaasti.

Kuntauudistuksen toteutumisen mahdollisuudet

	Keskeinen ongelma kuntauudistuksen etenemisessä on valtioneuvoston linjaus, ettei se käytä pakkoa kuntaliitosten aikaansaamiseksi. Päätöksenteko kuntaliitoksesta perustuisi siten kuntien yhteiseen esitykseen ja valtuustojen päätökseen. Kuntien lausunnot ja kuluneen vuoden aikana asiasta käyty keskustelu on osoittanut että vapaaehtoista tietä ei välttämättä synny merkittävää määrää kuntaliitoksia. Tästä syystä metropolialueella on varauduttava myös vahvan metropolihallinnon mahdollisuuteen. Maan hallituksen iltakoulun linjaus metropolihallinnon välttämättömyydestä aiheuttanee myös sen että metropolihallintoa aletaan joka tapauksessa valmistelemaan. Seuraavassa kauppakamari esittää omat näkökantansa mahdolliseen metropolihallintoon.

Metropolihallinto

	Jos metropolihallinto toteutetaan, on siitä tehtävä niin vahva, ettei se tuota uusia hallinnon rakenteita. Kauppakamari kannattaa selvityshenkilöiden esitystä että metropolihallinnon tehtäviä olisivat alueen kilpailukyvyn sekä elinkeino- ja innovaatiopolitiikkaan, maankäyttöön, asumiseen ja liikenteeseen (MAL-asiat ja metropolikaava), segregaatioon, työvoimaan ja maahanmuuttoon liittyvät kysymykset. Myös ammatillisen koulutuksen ennakointi kuuluisi metropolihallinnolle. 

	Metropolikaava on välttämätön ja tarpeellinen maankäytön ohjausväline. Metropolikaavan tulisi sisältää maankäytön suunnitelman lisäksi alueen liikennejärjestelmäsuunnitelman sekä nykyisen MAL-aiesopimuksen mukaiset maankäytön, asumisen ja liikenteen toimenpiteet ja vastuut. Metropolikaavan kohdalla olisi kiinnitettävä huolta siihen että se ei lisäisi lausunto- ja valitusmenettelyjen määrää.

	Palvelutehtävinä metropolihallinnolla olisivat HSL:n julkinen liikenne ja HSY:n yhdyskuntatekniikan toiminnot. Palvelutoimintojen mahdollisen liikelaitostamisen yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota kilpailuneutraliteettikysymykseen. Syntyvät liikelaitokset olisivat kooltaan niin suuria että niiden pienimuotoinenkin ylikapasiteetin myyminen markkinoille aiheuttaisi markkinahäiriöitä ja estäisi avoimen sektorin kehittymistä. Tästä olisi ehdottomasti pidättäydyttävä.

	Metropolihallinnon mahdollisen muodostamisen yhteydessä sille tulisi siirtää tehtäviä myös valtionhallinnosta. Tällaisia tehtäviä ovat mm. ELY-keskusten liikennesuunnitteluun ja elinkeino- ja työvoimatoimistojen elinkeinoihin ja työllistämiseen liittyvät tehtävät.

	Jos merkittäviä kuntarakennemuutoksia ei saada aikaiseksi ja joudutaan menemään metropolihallintoon, on hallinnosta tehtävä riittävän vahva ja itsenäinen suhteessa peruskuntiin. Tämä tarkoittaa metropolihallinnon itsenäistä rahoitusta ja vaaleihin perustuvaa hallintoa. Rahoituksen tulisi olla seudun menestykseen kannustavaa ja perustua esimerkiksi osuuteen yhteisöverotuksen tulosta ja palvelutoiminnan maksuihin.

	Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä metropolihallinnon tehokkuuteen. Päätöksenteon valtasuhteiden tulisi olla mahdollisimman selkeitä niin, ettei metropolihallinnon muodostuminen johtaisi uusiin lausunto- ja valitusmenettelyihin, mikä entisestään pitkittäisi päätöksentekoa erityisesti kaavoituksessa. Palvelutehtävien osalta ei myöskään tulisi luoda uutta päätöksenteon tasoa vaan nykyisten kuntayhtymien (UML, HSL, HSY) ja vapaaehtoisen yhteistyön orgaanien vahvistettuna eräillä ELY-keskusten  toiminnoilla tulisi luoda toiminnan perusta. 

	HELSINGIN SEUDUN KAUPPAKAMARI

	Jukka Hienonen		Marko Silen
	puheenjohtaja		johtaja