Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

ASUNTO-OSAKEYHTIÖLAIN VÄLIRAPORTTI

Lausunnon antajista	Suomen Kiinteistöliitto ry, Suomen toimitila- ja rakennuttajaliitto RAKLI ry, Asuntokiinteistö- ja rakennuttajaliitto ASRA ry ja Uudenmaan asuntokiinteistöyhdistys ry kiittävät mahdollisuudesta antaa lausunto asunto-osakeyhtiölaki työryhmän väliraportista.

	Suomen Kiinteistöliitto on kiinteistönomistajien edunvalvoja ja kiinteistöalan asiantuntijaorganisaatio. Kiinteistöliitossa ovat jäseninä Suomen toimitila- ja rakennuttajaliitto RAKLI ry:n ja Asuntokiinteistö- ja rakennuttajaliitto ASRA ry:n lisäksi 25 alueellista kiinteistöyhdistystä, joiden jäsenkunta muodostuu pääasiallisesti asunto-osakeyhtiöistä. Lisäksi Kiinteistöliittoon kuuluu Suomen Vuokranantajat ry, jonka jäsenenä ovat pääasiallisesti yksityiset pienvuokranantajat.

	Uudenmaan alueella toimiva Uudenmaan asuntokiinteistöyhdistys ry on Kiinteistöliittoon kuuluvista alueellisista kiinteistöyhdistyksistä suurin. Sillä on jäsenenä yli 6000 asunto-osakeyhtiötä.
 
	Asuntokiinteistö- ja rakennuttajaliitto ASRA ry on kunnallisten ja yleishyödyllisten vuokra- ja asumisoikeustalojen omistajien sekä rakennuttajien etujärjestö. ASRA:n jäseniä ovat kunnallisten ja yleishyödyllisten vuokra- ja asumisoikeusasuntojen omistajat ja rakennuttajat sekä yksittäiset asunto-osakeyhtiöt ja vuokratalot 

	Suomen toimitila- ja rakennuttajaliitto RAKLI edustaa merkittävimpiä kiinteistösijoittajia ja kiinteistönomistajia Suomessa. Jäseninä ovat mm. kaikki suurimmat eläkeyhtiöt, vakuutusyhtiöt, kiinteistösijoitusyhtiöt sekä palveluelinkeinon-, teollisuuden- ja kaupan yritykset. RAKLIssa on jäsenenä myös n. 300 kpl kiinteistö-osakeyhtiötä. Kiinteistöosakeyhtiöistä suurin osa on ns. keskinäisiä kiinteistöosakeyhtiöitä, joihin sovelletaan asunto-osakeyhtiölakia kokonaisuudessaan tai osittain joko suoraan lakiin perustuen tai yhtiöjärjestyksen määräyksen perusteella.

Yleistä	Asunto-osakeyhtiölain uudistuksen väliraportissa ehdotetut on muutokset ja täsmennykset nykyiseen lakiin ovat kannatettavia. Pidämme myös hyvänä sitä, ettei työryhmä ole muuttanut hyväksi havaittuja lain periaatteita ja käytäntöjä. Myös pyrkimys mahdollisimman selkeään ja esimerkinomaiseen esitystapaan on hyvä. 

	Kaikilta osiltaan esitykseen ei ole mahdollista muodostaa lopullista kantaa, sillä arviointi on joissakin tapauksissa mahdollista tehdä vasta kun lain kokonaisuus on nähtävissä. Esimerkiksi osakkeenomistajan muutostöiden osalta arviointiin vaikuttaa se, millaiseksi vastuusäännökset muotoutuvat niin osakkaan kuin yhtiönkin vastuun osalta. 

	Myös joidenkin yleisten periaatteiden sisältö vaikuttaa säännösten arviointiin. Esimerkiksi yhtiöoikeudellisen yhdenvertaisuusperiaatteen sisältö ja hallintaoikeuden laajuuden tulkinta vaikuttavat arviointiin. 

Osakkeenomistajan muutostyöoikeus	 

	Muutostöitä koskevat esitykset ovat pääsääntöisesti hyviä. Toimivia periaatteita ei esitetä turhaan muutettavaksi vaan pikemminkin täsmennetään vallitsevia tulkintoja ja oikeuskäytännön linjauksia ottamalla niistä erilliset säännökset suoraan lakiin. Säännösten terminologiaan tulee kuitenkin kiinnittää huomiota siten, että samasta asiasta puhutaan samoin määrittelyin.

	Osakkeenomistaja muutostyöoikeus rajautuu nykyisen lain ja ehdotuksenkin mukaan osakashallinnassa oleviin tiloihin. Käytännössä on esiintynyt tulkintaongelmia sen suhteen, kuinka laajasti osakashallinnassa olevat tilat tulkitaan. Onko esimerkiksi huoneistoon liittyvä parveke siten osakashallinnassa olevaa tilaa, että muutostyöoikeus voisi kohdistua myös siihen ja miten laaja muutostyöoikeus tuolloin olisi. Rajausongelmia on esiintynyt myös niissä tapauksissa, joissa piha-alue kuuluu yhtiöjärjestyksen määräyksellä osakashallintaan.

	Mielestämme ilmoitusvelvollisuuden laajentamista myös niihin tapauksiin, joissa muutostyön tekeminen voi vaikuttaa esim. väliaikaisen haitan vuoksi huoneistojen käyttämiseen, tulisi edelleen harkita. Jos kyse on vain väliaikaisesta haitasta, ei sen tulisi lähtökohtaisesti estää muutostyötä tai edellyttää kohtuuttomia ehtoja. Sanamuodosta voi saada sen käsityksen, että muistakin kuin rakenteisiin, putkistoihin ym. kohdistuvista muutoksista tulisi ilmoittaa erikseen, jos ne vaikuttavat osakashallinnassa olevan tilan käyttämiseen. Käyttämiseenhän voi vaikuttaa esim. voimakas maalinhaju, joka voi syntyä vain pinnoitteisiinkin kohdistuvasta muutoksesta. Mielestämme olisikin riittävää, että ilmoitusvelvollisuus jätettäisiin nykyisen lain sisällön mukaiseksi, joka on määrittelyiltään riittävän selkeä.  

	Muutostyön kieltämisen, kun työt on jo aloitettu, tulisi rajoittua vain poikkeuksellisiin tilanteisiin. Lähtökohtana kai on, että ilmoitusvelvollisuudella varmistetaan se, että yhtiö ja mahdollisesti myös muut osakkeenomistajat saavat näin riittävän tiedon varmistaakseen, ettei muutoksesta aiheudu haittaa tai vahinkoa. Muutostyön kieltäminen jo sen alettua saattaa väärinkäytettynä asettaa muutosta tekevän osakkaan kohtuuttomaan tilanteeseen. 

	Ilmoitusvelvollisuuden toteuttamisen ajankohdat tulee mielestämme määritellä objektiivisesti ymmärrettävillä määreillä. Määritelmä ”riittävä aika” voidaan kokea myös subjektiivisesti, kun taas kohtuullinen aika on näkemyksemme mukaan objektiivisempi määrittely. 

Pidämme hyvänä, että lakiin ehdotetaan selkeää säännöstä siitä, että muutostyötä suorittava osakas on velvollinen vastaamaan sekä muutosilmoituksen käsittelystä että aikanaan muutoksen valvonnasta aiheutuvista kohtuullisista kustannuksista. Sanamuoto ei kuitenkaan välttämättä kuvaa riittävän selkeästi millaisia kustannuksia voidaan pitää tarpeellisina muutostyön arvioinnin kannalta. Esimerkiksi yhtiön hallinnon kulut muutostyön yhteydessä ja niiden perimismahdollisuus tulisi säätä erikseen tai mainita niistä ainakin perusteluissa. Lisäksi pykäläehdotuksessa käytetty maininta ”selvityskulut” olisi mielestämme parempi korvata maininnalla ”muutostyöstä aiheutuvat kustannukset”. 

Ehdotus osakkeenomistajan oikeudesta toteuttaa tietyin edellytyksin käyttötarkoituksen mukaisen käytön edellyttämiä muutoksia myös osakashallinnassa olevien tilojen ulkopuolella on perusteltu. Näkemyksemme mukaan oikeuden tulisi koskea yhtiöjärjestyksen mukaisen käyttötarkoituksen vaatimia muutoksia tai rakennusluvan mukaisen yhtiöjärjestyksen käyttötarkoituksen rajoissa tapahtuvan käytön edellyttämiä muutoksia mieluummin kuin vakiintuneen toiminnan harjoittamisen edellyttämiä muutoksia.

Mielestämme uudistuksen yhteydessä tulisi miettiä, voidaanko osakkeenomistajien mahdollisuuksia jakaa tai yhdistää olemassa olevia huoneistoja helpottaa. Joka tapauksessa molemmat tilanteet vaativat nykyistä tarkempaa säätelyä.

Perusparannukset	Pidämme hyvänä, että perusparannuksia koskeva periaate enemmistöllä päätettävistä ja vastikkeella katettavista perusparannuksista ja uudistuksista on säilytetty ennallaan.

Vastikkeen käyttämistä perusparannuksiin rajoittaa osakkeenomistajien yhdenvertaisen kohtelun -periaate. Kiinteistön ja sillä olevan rakennuksen tason parantamisessa osakkeenomistajien yhdenvertainen kohtelu tulee esille korostuneemmin kuin ylläpidossa. Yksittäinen osakkeenomistaja ei voi ennakoida millaisista parannuksista yhtiöissä kulloinkin päätetään ja näin ollen ei voi automaattisesti olla velvollinen sijoittamaan perusparannuksen vaatimaa lisäpääomaa vastikkeen muodossa rakennuksen arvon korottamiseksi, jos samalla joutuu eriarvoiseen asemaan muiden osakkaiden kanssa. Kiinteistön ylläpidon ja hoidon vaatimat korjaukset ovat puolestaan ennakoitavissa, sillä kiinteistöä on pidettävä kunnossa ja on luonnollista, että osakkeenomistajien on osallistuttava tästä aiheutuviin kustannuksiin.

Yhdenvertaisuudella on luonnollisesti erityisen korostunut merkitys sellaisissa yhtiössä, joissa osakkeet tuottavat hallintaoikeuden erityyppisiin huoneistoihin (esim. asuin-, liike- ja autotallihuoneistoihin).  

Yhdenvertaisuus ei kuitenkaan saisi olla esteenä järkeville uudistuksille, joten esitämme, että työryhmä miettisi myös, miten yhtiöissä voidaan toteuttaa hankkeita, joihin ei yhdenvertaisuuden vuoksi voida periä kaikilta vastiketta. Tällä hetkellä on ongelmana usein se, että yhdenvertaisuuden kannalta ongelmallisissa tilanteissa hankkeet jäävät toteuttamatta. Jos esimerkiksi hissien rakentaminen loukkaa kivijalassa sijaitsevien huoneistojen hallintaan oikeuttavien osakkeenomistajien yhdenvertaisuutta, ei yhtiöllä usein ole mahdollisuutta toteuttaa hanketta lainkaan, sillä muitakaan osakkaita ei tuolloin voi velvoittaa osallistumaan kustannuksiin. 

Toivoisimmekin selvitettävän, voitaisiinko hankkeet näissä tapauksissa toteuttaa siten, että  ne osakkaat joiden yhdenvertaisuutta loukataan, voidaan jättää hankeen kustannusten ulkopuolelle ja periä normaalin vastikeperusteen mukaista vastiketta muilta. 

Vaikka esityksessä on pyritty selventämän yhdenvertaisuuden käsitettä, ei se ole vieläkään tyydyttävä. Perustelujen mukaan yhdenvertaisuutta arvioitaisiin osakkeenomistajalle tulevan objektiivisen hyödyn perustella. Hyöty käsitteenä sisältää jo itsessään subjektiivisen arvolatauksenviittaa, joten viittaus hyötyyn kuitenkin johtaa vastakkaisista pyrkimyksistä huolimatta tulkitsemaan asiaa yksittäisen osakkaan näkökulmasta. Mielestämme yhdenvertaisuuden arvioinnissa voitaisiin pikemminkin ottaa huomioon huoneistolle tuleva arvonnousu tai kiinteistön kokonaisarvon kohottaminen. Näin vähennettäisiin hyötyperiaatteen ja subjektiivisten arviointien leviämistä tulkinnoissa.

Yhdenvertaisuutta tulee mielestämme myös arvioida kunkin hankkeen yhteydessä tapauskohtaisesti, jolloin tulee kiinnittää huomiota siihen, kuinka osakkaiden oikeudet ja velvoitteet pitkän aikavälin kuluessa tasoittuvat. 

Yhtiön toimialaan taikka kiinteistön tai rakennuksen käyttöön liittyvän palvelun yhteishankinta
 
	Päätöksentekomenettely on sinällään toimiva, mutta uuden tekniikan kehittyessä säännösten soveltamisessa tulkintaongelmia. Etenkin teknisiin ratkaisuihin liittyvät maksulliset tuotteet kuten ohjelmat, internetpalvelut, sähköpostit jne. ovat aiheuttaneet kysymyksiä. 

	Ongelmaa ei ole helppo ratkaista, sillä vastakkain ovat yhtiökokouksen enemmistön kanta ja yksittäisen osakkaan valinnan vapaus. Enemmistöpäätösten tekomahdollisuuksien laajentaminen nykyisestä voisi johtaa siihen, että teknisten edellytysten tarjoavat niputtaisivat tuotteeseen nykyistäkin enemmän maksullisia palveluja. Vaarana on myös oikeudenkäyntien lisääntyminen tai ainakin yhtiökohtaisten erimielisyyksien lisääntyminen, mikä puolestaan voi estää tarpeellistenkin uudistusten etenemistä.

	Emme näe tarpeelliseksi laajentaa enemmistöpäätöksen tekemisen mahdollisuuksia. Tämän linjan valitseminen johtaa loppumattomiin tulkinta- ja rajanveto-ongelmiin. Pikemminkin toimijat pitäisi saada ymmärtämään, että he heidän tulee tarjota tekniikan, joka mahdollistaa huoneistokohtaisen palveluista päättämisen.  

Asunto-osakeyhtiölain muuttaminen esitetyllä tavalla siten, että yhtiövastiketta voitaisiin käyttää myös yhtiön toimialaan taikka kiinteistön tai rakennuksen käyttöön liittyvän palvelun yhteishankinnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi on arveluttavaa ja ainakin pykäläehdotuksen mukaisesti muotoiltuna myös tulkinnanvarainen. 

Palvelujen yhteishankinta voi johtaa osakkeenomistajien kannalta kohtuuttomiin tilanteisiin, joita ei yhdenvertaisuusperiaatteen noudattaminenkaan poista. Osakkaat voivat pahimmassa tilanteessa joutua enemmistön niin halutessa maksamaan palveluista, joita he eivät halua hankkia lainkaan tai he haluaisivat hoitaa itse tai hankkia muuta kautta. Nykymuodossaan ehdotus voisi mahdollistaa esim. sen, että yhtiökokous päättää enemmistöllä, mitä maksullisia televisiokanavia katsotaan.  

Esityksessä todetaan, että palvelun tulisi liittyä kiinteistön tai rakennuksen käyttöön. Pykälän sanamuodon perustella kuitenkin on mahdollista, että tavanomaisiksi kiinteistön käyttöön liittyviksi palveluiksi tulkittaisiin siivouspalvelut, kodinkoneiden hankinnat, maksulliset TV-kanavat jne. Onhan huoneiston käyttäminen ja siellä toimiminen kiinteistön ja rakennuksen käyttämistä ja sitä kautta palvelujen tulkinta voi laajentua esityksessä  tarkoitettua laajemmalle. Perusteluissa toki todetaan, etteivät tällaiset hankinnat kuuluisi säännöksen piiriin, mutta varsinaisessa lakitekstissä tätä ei ole selvästi rajattu.  Toisaalta perusteluistakaan ei käy ilmi, miksi palvelujen yhteishankintaa koskeva säännös on ylipäätään  tarpeellinen,  jos tarkoituksena on rajata ulkopuolelle esim. maksulliset televisio-ohjelmat.

Mielestämme tulisikin edelleen harkita, tarvitaanko lakiin säännöstä, jolla enemmistöpäätöksellä ja vastikerahoitteisesti voidaan hankkia esitettyjä palveluita. Palvelujen yhteishankintamahdollisuus enemmistöpäätöksellä ja vastikerahoitteisesti voitaisiinkin mielestämme poistaa kokonaisuudessaan. Joka tapauksessa pykälä vaatii täsmennystä siten, että se ei mahdollista liian laajaa tulkintaa ja näin lisää erimielisyyksiä yhtiöissä. 

Vastikkeen periminen

Vastikkeen käyttämistä koskeva säännöstö on periaatteessa toimiva. Näiltä osin vastikkeen käyttöön liittyviä säännöksiä ei ole tarpeen muuttaa. Sen sijaan vastikkeen perintään ja sen maksamiseen tarvittaisiin tarkempaa sääntelyä.  Myös uuden osakkeenomistajan vastuuta aikaisemman osakkaan vastikerästeistä tulisi täsmentää.
	
	Mielestämme esityksessä lähdetään ehkä turhaankin laajentamaan vastikkeen käyttöä erilaisiin käyttökorvauksiin kuten sauna- ja pesutupamaksuihin. Pitäisimme jatkossakin parempana, että tämäntyyppiset kustannukset perittäisiin käyttömaksuina. Esimerkiksi saunamaksun muuttaminen vastikkeeksi aiheuttaisi vain turhaan erimielisyyttä peritäänkö vastiketta kaikilta vai vain niiltä osakkailta, jotka saunavuoroja käyttävät. Mielestämme pääsäännön tulisi edelleenkin olla, että vastiketta maksetaan yhtiöjärjestyksen määräyksen perusteella riippumatta siitä käyttääkö jotakin hyödykettä vai ei. 

Käyttökorvauksen muuttaminen vastikkeenluontoiseksi tuntuisi perustellulta esimerkiksi sellaisten laajakaistapalvelujen hankkimisessa, joissa asunto-osakeyhtiö toimii yhteisötilaajana ja yhteys jakautuu eri käyttäjien kesken. Tällöin yhtiön kannalta olisi hyvä, että yhteyttä sitovasti käyttämään ilmoittautuneiden osakkaiden osalta voitaisiin tehdä päätös, että he maksavat vastikkeena laajakaistavastiketta. Pelkästä laajakaistakäyttömaksusta, jolla ei ole vastikeluonnetta, voi käytännössä aiheutua ongelmia esimerkiksi niiden huoneistojen osalta, joiden vuokralaiset vaihtuvat usein.   

Esityksessä ei oteta kantaa vastikkeenmaksuvelvollisuuden alkamisajankohtaan uudessa valmistuvassa yhtiössä tai yhtiöissä, joissa kaikkia huoneistoja ei ole vielä rakennettu valmiiksi. Näkemyksemme mukaan tällaiset määräykset olisivat kuitenkin tarpeellisia.  

Esityksessä ei oteta myöskään kantaa mahdolliseen vastikkeesta vapauttamiseen. Tähän olisi varmasti syytä miettiä jonkinlaista kannanottoa, koska oikeuskäytäntö on varsin kirjavaa. 

Yhtiöissä esiintyy hyvittämiseen liittyviä ongelmia tilanteissa, joissa osakas on toteuttanut yhtiön myöhemmin toteuttaman hankeen omalla kustannuksellaan. Pidämme edelleen tärkeänä, että laissa säädeltäisiin ne periaatteet, joiden mukaan hyvityksiä toteutetaan. Myös ehdotuksessa käsitellään useissa kohdin hyvitykseen sisältyvää problematiikkaa, joten ongelma on varmasti tunnistettu. Tästä huolimatta asiasta ei ole nähty tarpeelliseksi säätää erikseen pykälätasolla, vaikka perustelutekstissä asiaa onkin ansiokkaasti käsitelty. 

Ehdotammekin, että edelleen harkittaisiin mahdollisuutta määrätä laissa ainakin tilanteista, joissa hyvittäminen olisi pakollista ja osakkaalle maksettavan hyvityksen laskennan periaatteista. 

Vastikeperusteesta poikkeaminen 

Esityksessä lähdetään siitä, että AOYL 39 §:n tasajakomahdollisuus kustannusten kattamisessa säilyisi. Vaikka tasajakopykälän poistaminen saattaisi olla kaikkien vähiten riitoja aiheuttava uudistus, se voi johtaa myös tarpeettomasti hankkeiden päätöksentekomotivaation laskuun. Pidämme kuitenkin tärkeänä, että tasajako rajataan vain uudistuksiin, eikä se olisi mahdollista normaaliin kunnossapitoon liittyvissä hankkeissa. Myös esitys siitä, että tasajako olisi mahdollinen edellytykset täyttävissä huoneiston ulkopuolelle kohdistuvissa muutoksissa on perusteltu.

Tasajaon käyttämisen ongelmaksi muodostuu joskus sen yhdistäminen mahdolliseen hyvitysvelvollisuuteen ja tilanteeseen, jossa osa osakkaista on jo itse omalla kustannuksellaan toteuttanut hankkeen.  Lisäksi käytännössä erimielisyyksiä on aiheuttanut hankkeiden pilkkominen usein jopa epätarkoituksenmukaisin osiin siten, että saadaan osa hankkeen kustannuksista jaettua tasan. Mielestämme näihin epäselvyyksiin tulisi uudistuksessa ottaa kantaa. 

Kunnossapitovastuu
Mielestämme nykyisen lain kunnossapitovastuuta koskeva säännöstö on valtaosiltaan toimiva ja selkeä. Mielestämme nykyistä tarkempaa ja selkeämpää sääntelyä tarvitaan kuitenkin etenkin putkistojen ja johtojen samantasoisuusvaatimuksen osalta. 

Nykyinen tilanne samantasoisuuden määrittelyssä aiheuttaa jatkuvasti tulkintaongelmia, sillä asunto-osakeyhtiöissä huoneistot ovat jo lähtökohtaisesti hyvin erilaisia, eivätkä niissä olevat putkistot ja johdot voi edes olla samanlaisia tai samantasoisia. Tätä taustaa vasten uudistukset ovat paikallaan.

Pidämme hyvänä esitystä siitä, että erilaiset yhtiön hyväksymät järjestelmät ovat kokonaisuudessaan yhtiön vastuulla. Ehdotetussa pykälän sanamuodosta voi saada tosin saada sen käsityksen, että yhtiöllä olisi kunnossapitovastuu vain sellaisista putkistoista, johdoista ja järjestelmistä, jotka yhtiö on asennuttanut tai hyväksynyt. Tämä tulkinta saattaisi johtaa siihen, että jos osakkeenomistaja muutostyöoikeutensa rajoissa uusii huoneistonsa putkistot ylläpitokustannuksiltaan muiden yhtiön huoneistojen tasoa vastaaviin, ei yhtiö kuitenkaan vastaisi kunnossapidosta näiltä osin. Jos tätä ei ole tarkoitettu, sanamuotoa tulee selventää. Lisäksi järjestelmien ja niihin liitettyjen laitteiden rajaus tulee ilmetä riittävän selkeästi. 

Esityksessä kunnossapitovastuuta koskeva säännöstö on hajautettu useaan eri pykälään, joiden sanamuodot poikkeavat myös jonkin verran nykyisen lain terminologiasta. Vaikka tarkoituksena ei ilmeisesti ole juurikaan muuttaa nykyisen lain periaatteita, voi helposti syntyä se käsitys että periaatteita on muutettu laajemminkin. Muutenkin käytettyjä termejä on syytä täsmentää siten, että samoista asioista käytetään samansisältöisiä määritelmiä, eikä muutoinkaan tarpeettomasti poiketa nykyisen lain terminologiasta ja sanamuodoista 

Esityksessä on myös selvitetty hyvin rakenteesta johtuvien vikojen ongelmaa. Pidämme hyvänä, että näiltä osin lakiin ehdotetaan tarkempia säännöksiä. Yleensäkin kunnossapitovastuuta koskevassa säännöksessä on hyvä olla säännökset myös siitä, mihin tasoon tai kuinka laajalle kunnossapitovastuu ulottuu. Käytännön ongelmana ovat olleet paitsi erilaiset näkemykset vaadittavasta korjausmenetelmästä myös osakkeenomistajan tekemien sisustuksellisten lisäysten, rakennelmien ja vastaavien ennalleen saattamisvelvoite yhtiön suorittamien kunnossapitotoimien yhteydessä.

Mielestämme esityksessä otettu tulkinta siitä, että osakas vastaisi pinnoitteiden purkamisen ja ennalleen saattamisen kustannuksista vain silloin, kun rakenteet eivät ole vahingoittuneet, on virheellinen ja johtaa sattumanvaraiseen vastuunjakoon. Kärjistetysti voi todeta, että tulkinta johtaisi siihen, että osakkaalle olisi edullisempaa odottaa vahingon leviämistä rakenteeseen, etenkin kun käytännössä viivyttelyn osoittaminen on lähes mahdotonta. Mielestämme tilannetta tulisikin arvioida sen mukaan, kenen vastuulle kuuluva rakennuksen osa ensisijaisesti vahingoittuu ja tämän tahon tulisi vastata joka tapauksessa näistä kustannuksista. Jos vahinko sitten leviää laajemmalle, voivat tästä tulevat kustannukset tulla myös muun tahon vastattaviksi.  

Voimassa oleva oikeuskäytäntö alkuperäisestä tasosta ja muutosten aiheuttamista olennaisista/merkittävistä lisäkustannuksista yhtiön korjauksen yhteydessä voitaisiin mielestämme kirjata lakiin. Tuolloin  kulloinenkin osakas vastaisi em. lisäysten kunnossapidosta tai niiden aiheuttamista kustannuksista, riippumatta kuka muutoksen tehnyt ja onko se hallinnassa olevassa tilassa vai sen ulkopuolella.

Kunnossapitotöiden ilmoitusvelvollisuus olisi hyvä laajentaa koskemaan myös muita yhtiön suorittamia toimenpiteitä.  

Yhtiön johto
	Hallituksen ja isännöitsijän toimivaltaa koskeva säännös tuntuu tässä yhteydessä käsiteltynä irralliselta. Näiltä osin jätämme kannanottomme sen kokonaisuuden yhteyteen, jossa käsitellään laajemmin yhtiön hallintoa ja toimielimiä.  Tässä vaiheessa voi kuitenkin jo todeta, että muutos siten, että toimivallan raja ”asumiseen tai asumiskustannuksiin” muutetaan ”huoneiston käyttämiseen tai siitä aiheutuviin kustannuksiin” on varmasti perusteltu. Määrittely tuntuu jotenkin nykyistä lakia suppeammalta. Mielestämme asumisella ei tarkoiteta pelkästään huoneistoon liittyviä asioita vaan myös muita yhtiön toimintaan liittyviä seikkoja. Tosin ongelmaa ei välttämättä synny, sillä rajauksena on kuitenkin epätavalliset ja laajakantoiset hankkeet.

		SUOMEN KIINTEISTÖLIITTO ry 

		Ukko Laurila
		Toimitusjohtaja

		SUOMEN TOIMITILA- JA RAKENNNUTTAJALIITTO RAKLI ry

		Juhani Reen 
		Toimitusjohtaja

		UUDENMAAN ASUNTOKIINTEISTÖYHDISTYS ry

		Stefan Johansson
		Toiminnanjohtaja

		ASUNTOKIINTEISTÖ- JA RAKENNUTTAJALIITTO ASRA ry

		Aija Tasa
		toiminnanjohtaja