i

0

Oikeusministeriö
1. tA 2006
	f		;,-;3
da	-1.a
Dnro 1015/04/2005 30.8.2006
Oikeusministeriö, lainvalmisteluosasto PL 25
00023 Valtioneuvosto
Viitteenne OM 11/41/2003
LAUSUNTO ASUNTO-OSAKEYHTIÖLAKITYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ (OM 2006:9)
Oikeusministeriö on pyytänyt Energiamarkkinaviraston lausuntoa asuntoosakelakityöryhmän mietinnöstä. Lausuntonaan Energiamarkkinavirasto viittaa 25.4.2005 päivättyyn lausuntoonsa asunto-osakeyhtiölakityöryhmän väliraportista ja lausuu lisäksi seuraavaa.

Sähkön ja muiden hyödykkeiden vastikerahoitteinen yhteishankinta
Hallituksen esityksen muotoon kirjoitetussa mietinnössä esitetään lakiin kirjattavaksi mandollisuus rahoittaa asunto-osakeyhtiön toimintaan taikka kiinteistön tai rakennuksen käyttöön Liittyvän hyödykkeen yhteishankinta yhtiövastikkeella (3 luku 2 §). Energiamarkkinavirasto suhtautuu ehdotukseen kielteisesti siltä osin kuin tämä mandollisuus ulotetaan koskemaan myös sähkön vastikerahoitteista yhteishankintaa. Tarkemmat perusteet vastustamiselle on esitetty oheisessa aiemmin työ-ryhmän väliraportista annetussa lausunnossa (liitteenä), mutta tiivistetysti voidaan sanoa, että ehdotettu säännös:

•	on ristiriidassa sähkömarkkinalain 25 d § 4 momentin kanssa (asukkaan mandollisuus valita oma sähköntoimittajansa);
•	on ristiriidassa energiapoliittisten tavoitteiden kanssa (uusiutuvien energia-lähteiden käytön edistäminen ja sähkön säästö); ja

•	aiheuttaa käytännön soveltamisongelmia, kun osakkailla on eri aikoina päättyviä määräaikaisia sopimuksia.

Energiamarkkinavirasto katsoo, että sähkön vastikerahoitteinen yhteishankinta mandollisuus tulee selväsanaisesti jättää ehdotetun 3 luvun 2 §:n ulkopuolelle tai vähintäänkin säännösten ristiriitaan on otettava selkeästi kantaa perusteluissa. Mietinnössä valittua esittämistapaa ei voida tältä osin pitää riittävän selkeänä. Mietinnössä sähkön yhteishankinnan estymistä sähkömarkkinalain perusteella ei tuoda
						rG ,	
Energiamarkkinavirasto	Lintulandenkatu 10	Puhelin	09	6220	360	S-posti	virasto@ennergiamarkkinavirasto.fi	r‑	
						°	
Ener9 imarknadsverket	00500 Helsinki	Telefax	09	6221	911	Internet www.ener iamarkkinavirasto.fi	a
CV	

TIEDOKSI KTM/Energiaosasto

2 (2)
esiin ehdotetussa lakitekstissä eikä yleis- tai yksityiskohtaiset perustelutkaan ole tältä osin täysin yksiselitteiset. Esimerkiksi yleisperusteluissa asiaan on viitattu nykytilaa ja keskeisiä uudistuksia selostettaessa (s. 15 ja 31) toteamalla ensin, että joissakin yhtiöissä on päädytty sähkön yhteishankintaan ja toisaalta jäljempänä on todettu (s. 32), että "yksittäisten hyödykkeiden yhteishankintaa voidaan rajoittaa muussa lainsäädännössä (esim. sähkömarkkinalain säännökset käyttäjien oikeudesta valita sähköntoimittaja)". Lisäksi esitetyn lainkohdan yksityiskohtaisissa perusteluissa (s. 68) sähkön yhteishankintaa koskeva maininta löytyy alaviitteestä 8, jossa sähkömarkkinalain säännöstä on pidetty ongelmallisena asunto-osakeyhtiöiden kannalta. Energiamarkkinaviraston mielestä tämä ei ole riittävä tapa tuoda esiin ehdotetun sääntelyn ristiriitaisuus olemassa olevan. Ehdotettu säännös on omiaan lisäämään epäselvyyttä sähkön yhteishankintojen suhteen sikäli, kuin yleislaki (AsOyL) sen näyttäisi sallivan, mutta erityislaki (SML) sen kuitenkin käytännössä estäisi. Hankalien tulkintatilanteiden ehkäisemiseksi sähkön yhteishankintaa harkittaessa tulisi kyseisessä lainkohdassa ja/tai sen perusteluissa sähkön yhteishankinta jättää kyseisen lainkohdan soveltamisalan ulkopuolelle tai vähintäänkin tuoda selvästi esiin sähkömarkkinalain 25 d § 4 momentissa taattu oikeus sähköntoimittajan valitsemiseen.
Energiamarkkinavirasto korostaa, että se ei sinällään vastusta sähkön yhteishankintaa asunto-osakeyhtiön puitteissa, mikäli hankinta järjestetään vapaa-ehtoisuuden pohjalta siten, että yksittäiset osakkaat voivat yhä valita muunkin sähköntoimittajan kuin asunto-osakeyhtiön tai sen osoittaman. Tällaisissa vapaaehtoisuuteen perustuvissa yhteishankinnoissa voitaneen hyödyntää ehdotettua 3 luvun 2 § 2 momenttia sopimukseen perustuvien saatavien perimisestä vastikkeiden tavoin.
LIITE	Energiamarkkinaviraston lausunto 25.4.2005

pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21228);(11571,21228);(11571,21597);(21600,21597);(21600,0);(0,0);fBehindDocument1Lakimies	Antti Kivipuro

Lur~
Dnro 1015/03/2005 25.4.2005
Oikeusministeriö, lainvalmisteluosasto PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO
Lausuntopyyntönne 8.4.2005
LAUSUNTO ASUNTO-OSAKEYHTIÖLAKITYÖRYHMÄN VÄLIRAPORTISTA
Viitaten 8.4.2005 päivättyyn lausuntopyyntöönne koskien asuntoosakeyhtiölakityöryhmän väliraporttia Energiamarkkinavirasto esittää kunnioittaen lausuntonaan seuraavaa:
Energiamarkkinaviraston näkökulma
Energiamarkkinavirasto valvoo, että sähkö- ja maakaasumarkkinoilla toimivat yritykset noudattavat toiminnassaan sähkö- ja maakaasumarkkinalain asettamia vaatimuksia. Valvonnan tarkoituksena on varmistaa edellytykset tehokkaasti toimiville sähkö- ja maakaasumarkkinoille mm. turvaamalla terveen ja toimivan taloudellisen kilpailun edellytykset sähkön tuotannossa ja myynnissä sekä maakaasun myynnissä. Terve ja taloudellinen kilpailu edellyttää mm. sähkömarkkinoilla sitä, että sähkönkäyttäjillä on mandollisimman pitkälle mandollisuus kilpailuttaa sähköenergiansa ja valita sähköntoimittajansa. Sähkömarkkinalain keskeisenä lähtökohtana ovat periaatteet, joiden tarkoitus on turvata sähkönkäyttäjälle pääsy sähköverkkoihin tasapuolisin ehdoin sekä turvata sähkönkäyttäjälle valinnanvapaus hankkia sähkönsä haluamaltaan toimittajalta. Suomen maakaasumarkkinoita ei vielä tällä hetkellä ole kokonaisuudessaan avattu kilpailulle, joten lausunnossa käsitellään arviomuistiota ainoastaan sähköenergian kilpailuttamisen näkökulmasta.
Sähkömarkkinoihin vaikuttavat väliraportin muutosehdotukset

Väliraportin luvussa 3.4. on esitetty yhtiön perusparannuksiin, uudistuksiin ja lisä-rakentamiseen liittyviä pykäläluonnoksia. Mainitussa luvussa on jälleen nostettu esiin sähkön vastikerahoitteinen yhteishankintamandollisuus. Aiemmin vastaava muutosesitys on ollut esillä vuosituhannen vaihteessa. jolloin esityksestä kuitenkin tältä osin luovuttiin.

Pykäläluonnosten yhtiövastiketta koskevan luvun 2 §:n mukaan yhtiövastikkeella voidaan kattaa menot, jotka aiheutuvat yhtiön toimialaan taikka kiinteistön tai rakennuksen käyttöön liittyvän palvelun yhteishankinnasta. Saman luvun 4 §:n mu-

2 (4)
kaan vastikkeen maksuperusteesta on määrättävä yhtiöjärjestyksessä. Perusteena voi olla esimerkiksi huoneiston pinta-ala, osakkeiden lukumäärä taikka veden, sähkön, lämmön tai muun hyödykkeen todellinen tai luotettavasti arvioitavissa oleva kulutus. Yhtiökokousta koskevan luvun a §:ssä on säädetty mandollisuudesta päät-tää tietyistä seikoista yhtiökokouksessa enemmistö päätöksellä. Yhteishankinnasta päättäminen on pykäläluonnoksen mukaan yhtiökokouksessa mandollista enemmistöpäätöksellä, jos osakkeen omistajan maksuvelvollisuus ei muodostu kohtuuttoman ankaraksi, hankinta on tavanomaista ja jos toimenpide on yhtiön toimialan mukainen tai toimenpiteestä määrätään yhtiöjärjestyksessä.
Ehdotetut muutokset suhteessa sähkömarkkinalain taustalla oleviin tavoitteisiin ja sähkömarkkinalakiin

Sähkömarkkinalain (386/1995) 1 §:n mukaan lain tarkoituksena on varmistaa edellytykset tehokkaasti toimiville sähkömarkkinoille siten, että kohtuuhintaisen ja tävän hyvälaatuisen sähkön saanti voidaan turvata. Sen saavuttamisen ensisijaisina keinoina ovat terveen ja toimivan taloudellisen kilpailun turvaaminen sähkön tuotannossa ja myynnissä sekä kohtuullisten ja tasapuolisten palveluperiaatteiden yllä-pito sähköverkkojen toiminnassa. Sähkömarkkinoilla toimivien yritysten tehtäviin kuuluu huolehtia asiakkaittensa sähkönhankintaan liittyvistä palveluista sekä edistää omassa ja asiakkaittensa toiminnassa sähkön tehokasta ja säästäväistä käyttöä.

Terve ja taloudellinen kilpailu edellyttää, että kaikilla sähkönkäyttäjillä on mandollisuus kilpailuttaa sähkönsä ja sähkömarkkinoilla valita sähköntoimittajansa. Tämä mandollisuus on lainsäädäntöteitse taattu myös jakeluverkkoon vain kiinteistöverkon välityksin liittyneille asiakkaille sähkömarkkinalakiin lisätyllä 25 d § 4 momentilla, joka tuli voimaan 1.9.2003. Mainitun lainkohdan mukaan 'sähkönkäyttäjällä tulee olla mandollisuus tehdä sähköverkkosopimus ja sähkönmyyntisopimus, jossa sähköntoimitus tapahtuu jakeluverkonhaltijan jakeluverkon kautta. Kiinteistönhaltijan tulee luovuttaa sähkönkäyttäjälle tätä tarkoitusta varten käyttöoikeus kiinteistön tai sitä vastaavan kiinteistöryhmän sisäiseen sähköverkkoon. Jos sähkönkäyttäjä on ostanut sähkönsä kiinteistön tai sitä vastaavan kiinteistöryhmän sisäisen sähköverkon kautta, tulee sähkönkäyttäjän korvata kiinteistönhaltijalle sähkön mittaukseen liittyvistä muutostöistä aiheutuvat kustannukset siirtyessään osta-maan sähkönsä jakeluverkonhaltijan jakeluverkon kautta.' Hallituksen esityksen (218/2002) yksityiskohtaisissa perusteluissa säännöksen on todettu mandollistavan sen, että kiinteistönhaltija ei voisi velvoittaa asunto-osakeyhtiön asukasta hankki-maan sähköä kiinteistönhaltijalta tai tämän osoittamalta.
Energiamarkkinavirasto katsoo, että asunto-osakeyhtiölakiin nyt ehdotetut yhteishankintaa koskevat muutokset ovat ristiriidassa edellä mainitun sähkömarkkinalain asiakkaan vallinnan vapautta korostavan lähtökohdan ja edellä mainitun 25 d § 4 momentin kanssa siltä osin kuin ne poistavat yksittäiseltä asiakkaalta mandollisuuden valita sähkön toimittajansa itsenäisesti.
Ehdotetut muutokset ja Suomen energiapoliittiset tavoitteet

Suomen energiapolitiikan yhtenä peruslähtökohtana on pitää syntyvät ympäristö-päästöt kansainvälisten sitoumusten rajoissa. Tästä lähtökohdasta käsin on pyritty

3 (4)
mm. edistämään energian tehokasta käyttöä ja energian säästöä sekä toisaalta pyritty edistämään uusiutuvien energialähteiden käyttöä.

Mikäli sähkön yhteishankinnan kustannukset peritään osakkailta jonkin muuan kuin tosiasiallisen kulutuksen mukaan, heikentää tällainen käytäntö osakkaiden halukkuutta oman sähkönkäytön seuraamiseen ja on siten myös omiaan johtamaan tehottomampaan sähkönkäyttöön. Näin ollen Energiamarkkinavirasto katsoo, että sähkön yhteishankintatilanteissakin sähkön laskutuksen tulee perustua huoneistokohtaiseen todelliseen kulutukseen ainakin kaikissa niissä tapauksissa, joissa sähkömarkkinalaki ja –asetus edellyttävät huoneistokohtaisen mittaroinnin järjestämistä. Sähkömarkkinalain 24 §:n ja sähkömarkkina-asetuksen 8 a §:n perusteella kiinteistönhaltija on velvollinen järjestämään sähkön huoneistokohtaisen mittaroinnin uudisrakennusten lisäksi myös olemassa oleviin rakennuksiin silloin, kun kiinteistön sähköverkkoa muutetaan siten, että sähkö myydään muutoksen jälkeen kiinteistön sisäisen verkon kautta.

Lailla sähkön alkuperän varmentamisesta ja ilmoittamisesta on pantu täytäntöön Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/77/EY sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla. Sähkön alkuperän varmentamisesta ja ilmoittamisesta annetun lain hallituksen esityksen (HE 95/2003) perusteluissa todetaan lain tavoitteista seuraavaa: "Sähkön alkuperätakuujärjestelmän ja alkuperän ilmoittamista koskevien säännösten tavoitteena on lisätä sähkömarkkinoiden avoimuutta tarjoamalla sähkönkäyttäjille helposti saata-villa olevaa ja asianmukaista tietoa sähkön energialähteistä sekä niiden eräistä ympäristövaikutuksista. Tätä kautta järjestelmät helpottaisivat sähkönmyyjän valitsemista ostettavan sähkön energialähteeseen perustuen. Tavoitteena on myös lisätä sähkönkäyttäjien tietämystä sähköntuotannosta ja siitä aiheutuvista ympäristövaikutuksista sekä edistää ympäristäystävällisemmän sähkön tuottamista."

Sähkön loppukäyttäjille on tarjolla useilla eri tavoin tuotettua sähköä. Tavallisen "sekasähkön" lisäksi käyttäjä voi hankkia itselleen uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä tai jopa pelkästään tuulivoimalla tuotettua sähköä. Tuulivoimalla tuotettu sähkö on yleisesti ottaen hieman muilla tuotantomuodoilla tuotettua sähköä kalliimpaa. Energiamarkkinaviraston näkemyksen suhteen kuluttajien preferenssit taloudellisuuden ja ympäristöystävällisyyden suhteen voivat vaihdella ja mm. alku-perän ilmoittamista koskevalla lainsäädännöllä on pyritty vaikuttamaan siihen, että kuluttajat yhä enenevässä määrin kiinnittäisivät huomiota ympäristövaikutuksiin päättäessään sähkönhankinnasta. Asunto-osakeyhtiölle painavin peruste sähkön-toimittajan valinnassa on oletettavasti taloudellisuus. Käytännössä asunto-osakeyhtiöt tuskin voivat yhteishankinnan kautta päätyä ostamaan esimerkiksi kalliimpaa tuulivoimalla tuotettua sähköä vain sen ympäristöystävällisyyden perusteella, vaikka jotkut sen osakkaista olisivatkin valmiita maksamaan siitä "tavallista" sähköä enemmän. Näin ollen ehdotettu yhteishankinta menettely, voi käytännössä heikentää uusiutuvien sähkön tuotantomuotojen yleistymistä ja johtaa Suo-men energiapolitiikan tavoitteiden vastaiseen kehitykseen.

4 (4)

Lopuksi

Väliraportissa ei ole käsitelty lainkaan sitä, miten asunto-osakeyhtiön määräämä yhteishankinta sovitetaan yhteen osakkaiden mandollisesti tekemien määräaikaisten sähkösopimusten kanssa. Useat suurista koko Suomen alueella sähköä myyvistä yhtiöistä tarjoavat toistaiseksi voimassa olevien sopimusten vaihtoehtona kanden vuoden määräaikaista sopimusta. Tällaisten sopimusten voimassaolo päättyy määräajan kuluttua eivätkä ne ole irtisanottavissa kesken sopimuskauden. Energiamarkkinaviraston käsityksen mukaan määräaikaisten sopimusten päättäminen kesken sopimuskauden voi aiheuttaa osakkaalle kustannuksia, joiden johdosta yhteishankintaan siirtyminen voi hänen kohdallaan johtaa hyvin epäedulliseen tulokseen. Tällainen tilanne on ongelmallinen myös osakkaiden yhdenvertaisuuden kannalta.

Edellä esitellyt asunto-osakeyhtiön määräämän yhteishankinnan aiheuttamat ongelmat voidaan välttää osakkaiden vapaaehtoisuuteen perustuvassa sähkön yhteishankinnassa eli ostoyhteenliittymässä. Tällöin yhteishankintaan halukkaat sähkön-käyttäjät valtuuttavat esimerkiksi asunto-osakeyhtiön irtisanomaan vanhat sähkö-sopimuksensa puolestaan ja solmimaan uuden sopimuksen, jolloin kukin sähkön-käyttäjä säilyy omana mittauskohteenaan ja sähkösopimus edelleen sähköyhtiön ja yksittäisen sähkönkäyttäjän välisenä. Työryhmän väliraportista ei käy ilmi, mitä sellaisia etuja asunto-osakeyhtiön määräämällä yhteishankinnalla voitaisiin saavuttaa, joita ei voitaisi saavuttaa edellä mainitun kaltaisen vapaaehtoisuuteen perustu-van ostoyhteenliittymän kautta. Ottaen huomioon kuluttajien valinnan vapautta puoltavat edellä todetut seikat, olisi ehdotetun sääntelyn kautta saavutettavien etujen oltava huomattavat.
Yhteenvetona Energiamarkkinavirasto toteaa suhtautuvansa kielteisesti väliraportissa esitettyyn yhteishankintaa koskevaan sääntelyyn siltä osin kuin se koskisi myös sähkön hankintaa. Energiamarkkinavirasto mielestä asunto-osakeyhtiölain muutosten jatkovalmistelussa sähkö tulee selkeästi pitää erillään niistä asumiseen liittyvistä palveluista, joiden vastikerahoitteinen yhteishankinta on mandollista.
Johtaja	Asta Sihvonen-Punkka
Lakimies	Antti Kivipuro