Sairashuoneenkatu 2-4/PL 376
20101  TURKU
Puh. 010 3646 200			11.5.2009
Faksi: 010 3646 255

Oikeusministeriölle

	Asia: Turun käräjäoikeuden lausuntotyöryhmämietinnöstä 2009:3 Tiedoksianto 	oikeudenkäynnissä. Oikeusministeriön kirje OM 8/41/2008 

	Käräjäoikeus pitää työryhmän ehdotuksia tiedoksiantotapojen kehittämisestä 	oikeansuuntaisina ja kannatettavina. Käytännössä merkittävin muutos olisi 	puhelintiedoksiannon mahdollisuus erityisesti ns. summaaristen haasteiden 	tiedoksiannossa. Muut ehdotetut parannukset ovat marginaalisia, niillä vain 	joustavoitetaan nykyistä menettelyä, mutta niillä ei ole merkittävää vaikutusta 	työmääriin tai resurssien käyttöön.

  	Summaaristen asioiden määrä on kasvanut viime vuosina huomattavasti ja kasvu 	näyttää vain kiihtyvän taloudellisen  tilanteen huonontuessa. Tuomioistuimiin 	saapuvien  hakemusten määrän kasvu ja samalla tiedoksiantojen määrän 	lisääntyminen  johtaa käräjäoikeuksissa pian hallitsemattomaan tilanteeseen, jossa 	näitä asioita ei saada a enää hoidettua nykyisillä työntekijämäärillä. Lisätyövoiman 	saanti näyttää toivottomalta. Tässä tilanteessa on etsittävä jo radikaaleja keinoja 	selviämiseen. Tässä valossa ehdotetut muutokset eivät tuo ratkaisua, saattavat olla 	vain pieni apu ja hetkellinen helpotus. Todellinen ongelma on se, mitä tehdään koko 	summaariselle menettelylle. Onko sen tarjoama oikeusturva enää missään suhteessa 	sen vaatimiin voimavaroihin. Nyt on etsittävä paljon radikaalimpia ratkaisuja kuin 	vain puhelintiedoksiannon 	käyttöönottaminen.  

	Turun käräjäoikeudessa haastemiehet ovat kokeiluluontoisesti kokonaispalkkauksessa. 	Tämä on muun ohessa aiheuttanut sen, että haastemiesten hoitaessa summaaristen 	haasteiden tiedoksiannot, onnistuu tiedoksianto vastaanottotodistuksella 	parhaimmillaan jopa 80 %:sesti. Todennäköisesti kaikki nämä voitaisiin hoitaa myös 	puhelintiedoksiannolla, koska näin suuri onnistuminen postitiedoksiannossa 	edellyttää lähes aina haastemiehen soittoa asiakkaalle.  Tässä tilanteessa 	puhelintiedoksiannon käyttö ei toisi käsityksemme mukaan kovinkaan paljoa 	työnsäästöä. 

	Puhelintiedoksiannon käytön mahdollisuus antaa tilaisuuden joustavien työnjakojen  	järjestämiseen toimistosihteereiden ja haastemiesten välillä, mutta se synnyttää 	kysymyksen tiedoksiantopalkkiosta, jonka työryhmä näyttää kokonaan sivuuttavan. 	Muissa kuin Turun käräjäoikeudessa haastemiehet saavat edelleen 	toimenpidepalkkioita, jolloin haastemiehen toimittamasta puhelintiedoksiannosta tulisi 	ilmeisesti maksaa tiedoksiantopalkkio. Jos puhelintiedoksiannot siirretään  näinkin 	suuressa määrin toimistosihteereille, aiheutuu ongelmia haastemiesten palkkauksen 	suhteen.

	Puhelintiedoksiannon käyttöönotolla mahdollisesti säästyvät henkilöresurssit tulee 	kohdistaa oikeudenmukaisesti työvoimapulasta kärsiviin käräjäoikeuksiin eikä vain 	pelkästään pääkaupunkiseudulle, kuten mietinnön perusteluissa näytetään 	ehdotettavan.

	Käräjäoikeus suhtautuu kriittisesti työryhmän ehdotukseen toimitusmaksun ja 	tuomittavien oikeudenkäyntikulujen kaksijakoisuuteen sillä perusteella, miten haaste 	on annettu tiedoksi. Tiedoksiantotavan valinta saattaa olla joissakin tilanteissa 	tarkoituksenmukaisuuskysymys, jossa ratkaisevana tekijänä on muu kuin 	asianomaisen oma myötävaikutus. Tällöin maksujen määräytyminen on 	sattumanvaraista ja johtaa epäoikeudenmukaisuuksiin ja eriarvoiseen asiakkaiden 	kohteluun. Tärkeämpi peruste on se, että näin suurissa, summaarisluontoisissa asioissa 	kahdenlaisen maksujärjestelmän luominen aiheuttaa tarpeetonta byrokratiaa, turhaa 	työtä ja mahdollisuuden virheille sekä tarpeettomiin oikaisupyyntöihin ja 	muutoksenhakuun. Käräjäoikeus suhtautuu epäillen myös siihen, onko maksujen 	porrastuksella todellisuudessa vaikutusta asiakkaan käyttäytymiseen. 	Yksinkertaisempaa ja tehokkaampaa olisi säilyttää nykyinen käytäntö; vain yksi 	maksu ja kaavamainen oikeudenkäyntikulujen tuomitseminen.     

	Erkki Hämäläinen
	laamanni