30.1.2004 

OIKEUSMINISTERIÖLLE

Asia: Lausuntopyyntö / Työryhmämietintö rahoituspalveluiden etämyyntiä koskevan direktiivin täytäntöönpanemiseksi  OM 34/41/2002

Suomen Suoramarkkinointiliitto ry (SSML) lausuu asiassa kunnioittavasti seuraavaa.
	
Yleistä

Ehdotuksen taustalla oleva direktiivi sisältää poikkeuksellisen tarkkaa ja yksityiskohtaista sääntelyä. Direktiivi on yksi yksityiskohtaisimmista mitä EU:ssa on valmisteltu. Lisäksi se koskee sektoria, jota Suomessakin koskevat jo aikaisemmin useat kattavat yleis- ja erityissäädökset. Säädöskuorman kattavuudesta antaa hyvän kuvan mietinnön jakson 3.2. pelkästään olemassa olevia tiedonantovelvollisuuksia koskeva selonteko.

Edellä lausutun perusteella uusien säädösten tavoitteena tulisikin olla direktiivin mahdollisimman kevyt täytäntöönpano. Direktiivin säännöksiä laajemmille kansallisille säännöksille tulisi olla erityisen painavat perusteet. Lähtökohtaisesti tulisi pitäytyä direktiivin vaatimusten minimitasossa.

Työryhmän mietinnössä on direktiivin monimutkainen ja vaikeaselkoinen säännöstö saatettu pääosin hyvin ja tyylikkäästi lakiehdotuksen muotoon. SSML kiinnittää huomiota lähinnä muutamaan direktiivin tason ylittävään säännökseen.

Tietojen antaminen ja toimittaminen (6a luku 11 § ja 6 luku 14 §)

Olennainen osa sähköistä kaupankäyntiä on kattava ja sujuva tietojen saatavilla olo ja toimittaminen kuluttajalle. Tälle on jo olemassa toimiva kansallinen perusratkaisu kuluttajansuojalain 6 luvun säännöksissä ja ns. sähkökauppalain (458/2002) säännöksissä. On erityisesti painotettava, että Suomessa on tältä osin hyvin toimiva käytäntö. Voimassa olevaan lainsäädäntöön perustuvat tietojen saatavilla oloon ja toimittamiseen liittyvät ratkaisut ovat osoittautuneet hyvin toimivaksi kokonaisuudeksi niin kuluttajille kuin elinkeinon harjoittajillekin. Tätä toimivaa kokonaisuutta ei tulisi muuttaa. Tätä kokonaisuutta tukee myös Hämeenlinnan HO:n päätös viime syksyltä (03/0355/4, ei lv.).

Ehdotuksen 6a luvun 11 §:n mukaan palveluntarjoajan olisi ”….hyvissä ajoin ennen sopimuksen tekemistä annettava kuluttajalle kaikki ennakkotiedot ja sopimusehdot kirjallisesti tai sähköisesti siten, että tietoja ja sopimusehtoja ei voida yksipuolisesti muuttaa.” Tätä velvoitetta on tarkennettu säännöksen perusteluissa. Perusteluiden mukaan palveluntarjoajan olisi jatkuvasti pidettävä tiedot ja ehdot kuluttajan saatavilla. Palvelun tulisi perustelujen mukaan olla olla henkilökohtainen. Perusteluilla on tarkoitus selventää säännöksen sisältöä. Nyt selventävä perustelu sisältää tiukennuksen säännöksen sanamuotoon. Tiukennus ei perustu direktiivin. Tämä lisävaatimus ei myöskään ole oikeasuhtainen eikä linjassa voimassa oleviin kuluttajansuojalain ja ns. sähkökauppalain säännöksiin ja perusratkaisuihin nähden. 

Perusteluissa ehdotettu tiukennus johtaisi erittäin raskaaseen ja tarpeettomaan rakenteeseen, jolle ei ole esitetty perusteluita. Tämän hetkinen käytäntö, jossa kuluttaja voi tulostaa tai tallentaa ehdot on riittävä ja toimiva. Sähkökauppalain perusteluissa (s.40) asia on selkeästi ilmaistu: ”…vaatimukset täyttävät myös Internet-sivuilla saatavilla olevat ehdot, jos ne ovat vastaanottajan tallennettavissa ja tulostettavissa”. KSL:n 6 luvun ennakkotietoja koskevan 13 §:n mukaan taas ”…olisi ainakin ilmoitettava, mistä ja miten tiedot olisivat saatavilla”. Ehdotuksen 6a luvun 5 §:n perustelut ovat myös tätä perusratkaisua tukevat.

SSML katsoo, että 6a luvun 11 §:n perustelut tulee saattaa vastamaan itse pykälää ja nykyistä käytäntöä. SSML kehottaa myös harkitsemaan tulisiko sana ”annettava” muuttaa tarkemmin vastaamaan direktiivissä olevaa termiä ”communicate”.

Ehdotuksessa ehdotetaan muutettavaksi myös 6 luvun 14 §:ää, joka koskee tietojen vahvistamista etämyynnissä. Säännöstä on ehdotettu muutettavaksi ehdotettua 6a luvun 11 §:ää vastaavasti. Tämä merkitsisi etämyyntidirektiivin täysin uutta implementointia tältä osin, erityisesti 11 §:n ehdotetut perustelut huomioon ottaen. Ehdotetun 14 §:n (yhdessä 11 §:n perusteluiden kanssa) vaikutuksia koko etämyyntisektorille ei ole selostettu. Muutos merkitsisi suurta muutosta koko etämyyntitoimialalle. Tämä iso ja raskas muutos ei ole SSML:n mielestä perusteltu.

Tietojen toimittamiseen ja saatavilla oloon liittyvät säännökset ja perustelut on lienee ollut tarkoitus saattaa nykyistä tilannetta tarkentavaksi. Erityistä tarkennuksen tarvetta ei ole ja muutos on, mahdollisesti muotoiluseikoista johtuen kääntynyt direktiivin ylittäväksi ja samalla uhaksi koko etämyynnin toimivuudelle ja perusprosessille. SSML korostaa, että niin 6a luvun 11 § kuin 6 luvun 14 § tulee perusteluineen muotoilla jatkovalmistelussa siten, että voimassa oleva oikeusjärjestyksemme mukainen joustava tietojen saatavilla olo ja toimittaminen voi jatkua ja sähköinen kaupankäynti, myös rahoituspalveluissa, saa tarvitsemansa toimivan kehyksen jatkaa.

Ennakkotiedot puhelinmyynnissä (6a luvun 10 §)

Säännöksessä on direktiiviä tiukemmin ehdotettu, että puhelinmyynnissä tulisi heti puhelinkeskustelun alussa muun ohessa kertoa soittajan suhde palveluntarjoajaan. Puhelinmyynnissä puhelimessa oleva henkilö voi olla pitkänkin alihankintaketjun viimeinen lenkki. On huomattava, että puhelinmyynti kattaa myös ns. yhteyskeskuksissa tapahtuvan puhelinmyynnin. Puhelinmyynnissä, joka tapahtuu kuluttajan soittaessa elinkeinonharjoittajalle voi puhelu ohjautua esimerkiksi ns. ylivuototilanteessa päämiehen käyttämän alihankkijan käyttämälle palveluntarjoajalle. Tällaisessa tilanteessa ei ole perusteltua edellyttää tämän alihankintarakenteen avaamista kuluttajalle heti puhelinkeskustelun alussa. Tämä ei edistäisi selkeiden perustietojen antamista kuluttajalle puhelun alussa, joka on direktiivin ko. säännöksen tavoitteena. Tieto suhteesta palveluntarjoajaan olisi selkeyttä paremmin palvelevammin kerrottavissa esimerkiksi puhelinkeskustelun ns. loppuyhteenvedossa.

SSML katsoo, että säännöksessä ei tulisi direktiiviä tiukemmin edellyttää palveluntarjoaja-relaation kertomista heti puhelun alussa. 

Korvaus kulutusluoton peruuttamistilanteissa (7 luvun 11a §)

Säännöksessä ehdotettu ratkaisu tarkoittaisi, että kulutusluottojen osalta palveluntarjoajan oikeus korvaukseen olisi muita rahoituspalveluita rajoitetumpi eli rajoittuisi kulutusluotoissa vain todelliseen vuosikorkoon ajalta, jolloin luotto on ollut kuluttajan käytettävissä. Tälle diskriminoinnille ei ole esitetty perusteita eikä ehdotus perustu direktiiviin. Kulutusluoton tarjoaminen sisältää erilaisia vaiheita ja aiheuttaa palveluntarjoajalle erilaisia kustannuksia. SSML katsoo, että säännöstä tulee tasapuolisuus- ja suhteellisuusperiaatteenkin perusteella muuttaa siten, että myös kulutusluottojen osalta palveluntarjoajalla on oikeus direktiivin mukaiseen korvaukseen eli saada korvaus sellaisesta palvelusta, jonka palveluntarjoaja on sopimuksen mukaisesti tosiasiallisesti suorittanut.

Tunnisteen oikeudeton käyttö (7 luvun 19 §)

Direktiivin ulkopuolisena asiana mietintö sisältää ehdotuksen siitä, että luottokortin tai muun tililuoton käyttöön oikeuttavan tunnisteen oikeudetonta käyttöä koskeva 19 § koskisi jatkossa myös kaikkia rahoituspalvelun käyttöön oikeuttavia tunnisteita. 

Tunnisteista ei ole erityistä sääntelyä ja etämyyntiin ja palvelukäyttöön onkin syntynyt monenlaisia, erityyppisiä tunnistusmenetelmiä ja niiden kirjo tulee vain kasvamaan. Rahoituspalveluiden kirjo on laaja ja niiden tarjonta voi olla yhteydessä muuhun kuin rahoituspalveluiden kokonaisuuteen. Rahoituspalveluita voi päästä käyttämään monenlaisten tunnisteiden tai tunnisteiden yhdistelmien avulla. Sama tunniste voi oikeuttaa myös muiden kuin rahoituspalveluiden käyttöön. Tällöin voi syntyä tilanne, jossa luotonantajaa koskevien säännösten soveltaminen sellaisenaan tunnisteen käytöstä sopimuksen tehneeseen palvelun tarjoajaan voi johtaa epäselvään oikeustilaan. SSML kehottaa jatkovalmistelussa tarkasti harkitsemaan, onko 19 §:n ehdotettu laajennus tarkoituksenmukainen.

SUOMEN SUORAMARKKINOINTILIITTO RY

Jari Perko
toimitusjohtaja

________________________________________________________________________________
Suomen Suoramarkkinointiliitto ry, SSML on monikanavaisuuden, suoramarkkinoinnin, etämyynnin, sähköisen kaupan, asiakasviestinnän, suoramyynnin ja kanta-asiakkuuden toimialajärjestö, jossa on jäsenenä n. 230 eri alojen yritystä. Jäseninä on mm. kustantajia ja kirjakerhoja, postimyynti- ja sähkökauppayrityksiä, pankkeja ja vakuutusyhtiöitä, hakemistopalvelun tarjoajia, telemarkkinointiyrityksiä, palvelu- ja painotaloja, teleyrityksiä, mainostoimistoja ja suoramyyjiä.