Sisäasiainministeriö

Kirjeenne 10.5.2012

POLIISIN HALLINTORAKENTEEN KEHITTÄMINEN

Sisäasiainministeriö on pyytänyt oikeusministeriöltä lausunnon poliisin hallintorakenteen kehittämishankkeeseen liittyvistä näkemyksistä. Lausuntopyynnön liitteenä on toimitettu hankkeen asettamiskirje ja hankeen tausta-aineistona työryhmän loppuraportti ”Poliisin tulosohjauksen ja voimavarojen kohdentamisen kehittäminen” (sisäasiainministeriön julkaisu 4/2012). Oikeusministeriö toteaa kunnioittavasti lausuntonaan seuraavan.

Oikeusministeriöllä ei ole lausuttavaa hankkeen asettamispäätöksessä todetuista yleisistä lähtökohdista ja hankkeen tehtävistä. Tausta-aineistoksi toimitetun työryhmän loppuraportin osalta oikeusministeriö kiinnittää huomiota seuraaviin poliisin tehtäviin ja toimivaltuuksiin liittyviin seikkoihin (loppuraportin jakso 10.3., s. 79-80).

Loppuraportissa todetaan, että poliisin tehtäviä karsimalla voidaan vähentää poliisin määrärahatarvetta. Poliisin tehtäviä olisi raportin mukaan tarkasteltava laajapohjaisesti, ja keskusteluun tulisi nostaa esimerkiksi humalaisten säilyttämiseen, vankien kuljetuksiin ja käräjäoikeudenkäyntien vartiointiin liittyvät tehtävät. Oikeusministeriö toteaa, että harkittaessa poliisin tehtävien siirtämistä muun kuin viranomaisen hoidettavaksi on otettava huomioon perustuslain 124 §:n asettamat vaatimukset. Niihin sisältyy muun muassa se, että merkittävä julkisen vallan käyttö voidaan osoittaa vain viranomaisen tehtäväksi. Nämä vaatimukset on otettava huomioon myös arvioitaessa mahdollisuuksia laajentaa täydennyspoliisijärjestelmän käyttöä. 

Perustuslaki asettaa viime kädessä reunaehtoja myös tiivistettäessä loppuraportin ehdottamalla tavalla yhteistyötä yksityisten toimijoiden kanssa. Esimerkiksi tietojenvaihdon lisääminen poliisin ja yksityisten toimijoiden välillä edellyttää henkilötietojen suojan ja välttämättömiin syihin perustuvan salassapitovelvoitteen huomioon ottamista.

Hallinnollisten sanktioiden käytön laajentaminen rikosoikeudellisten sanktioiden sijasta on sinänsä loppuraportin esittämällä tavalla yleisenä tavoitteena mahdollinen. Hallinnollisten sanktioiden käyttöä harkittaessa on kuitenkin aina otettava huomioon seuraamuksen suhde teon tai laiminlyönnin vakavuuteen sekä rikosoikeudellisiin seuraamuksiin (mm. kaksoisrangaistavuuden kielto eli ne bis in idem -periaate). 

Suomessa on jo vuodesta 2006 ollut käytössä menettely, joka mahdollistaa automaattisessa liikennevalvonnassa paljastuneesta ylinopeudesta ja joukkoliikennekaistalla ajosta määrättävän rikesakon lähettämisen suoraan ajoneuvon rekisteriin merkitylle haltijalle (rikesakkolakiin lisätty luku menettelystä rikesakon määräämiseksi ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista, laki 59/2006). Tästä niin sanotusta yksinkertaistetusta rikesakkomenettelystä saadut kokemukset ovat olleet hyvin myönteisiä. 

Myös syyllisyydestä riippumatonta haltijavastuuta on pohdittu useassa oikeusministeriön työryhmän mietinnössä (erityisesti mietintö 14.6.2001, lisäksi mietinnöt 2003:7 ja 2008:4).  Haltijavastuu olisi ongelmallinen muun muassa käännetyn todistustaakan vuoksi perustuslaista ja kansainvälisistä ihmisoikeusvelvoitteista johtuen. Se merkitsisi myös, että rangaistusvastuu nykyistä useammin kohdentuisi muuhun kuin ylinopeutta ajaneeseen tai muuhun liikennerikokseen syyllistyneeseen. Tästä seurauksena puolestaan voisi olla rikesakkojen tai sakkojen vastustamisten lisääntyminen, mikä lisäisi valituksia käsittelevien viranomaisten työmäärää. Haltijavastuun käyttöönotto merkitsisi myös liikennerikosten dekriminalisointia ja ajokieltoseuraamuksesta luopumista, koska ajokieltoa ei voida määrätä muulle kuin ylinopeuteen tai muuhun liikennerikokseen syyllistyneelle ajoneuvon kuljettajalle.

Edellä olevin perustein oikeusministeriö ei kannata siirtymistä syyllisyydestä riippumattomaan haltijavastuujärjestelmään.

Oikeusministeriö ei näe ehdottomia esteitä laajentaa poliisin maksullisen toiminnan alaa kattamaan pääsymaksuun perustuvien suurten yleisötilaisuuksien turvallisuuspalvelut silloin, kun kyse on kokoontumislain (530/1999) tarkoittamista yleisötilaisuuksista. Sitä vastoin poliisin toiminta kokoontumislain tarkoittamien yleisten kokousten turvallisuudesta huolehtimisessa ei voi perustua maksullisuuteen.

Teknisen etävalvonnan mahdollistamista koskevan ehdotuksen osalta oikeusministeriö kiinnittää huomiota eduskunnan perustuslakivaliokunnan kantaan, jonka mukaan henkilön sulkeminen vain teknisillä laitteilla valvottuun tilaan on varsin ongelmallista vapautensa menettäneen henkilökohtaisen turvallisuuden kannalta (PeVL 21/2006 vp, s. 5). Etävalvontaan liittyvien merkittävien turvallisuusriskien vuoksi valiokunta katsoi, että etävalvonnan mahdollistaminen edellyttää perustuslainsäätämisjärjestystä.

Valiokunnan mukaan etävalvontaa on mahdollista käyttää vain apukeinona henkilökunnan asianmukaisesti valvomissa säilytystiloissa.

Osastopäällikön sijaisena,
lainsäädäntöjohtaja		Asko Välimaa

Lainsäädäntöneuvos		Tuula Majuri