VANTAAN KÄRÄJÄOIKEUS				30.5.2003
Kielotie 21
01300 VANTAA

		

LAUSUNTO

Viite		Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lausuntopyyntö 31.3.2003, 
		OM 17/41/2002

Asia		Lausunto sovittelutyöryhmän mietinnöstä 

Pyydettynä lausuntona Vantaan käräjäoikeus esittää kunnioittaen seuraavaa.

	Käsiteltävää hanketta on esitelty ja siitä on keskusteltu käräjäoikeuden tuomareiden kokouksessa. Käräjäoikeuden lainkäyttöhenkilökunta suhtautuu ehdotettuun erilliseen riita-asioiden sovittelujärjestelmään sekä sen sijoittamiseen käräjäoikeuksien yhteyteen myönteisesti.

	Lakiehdotuksen osalta käräjäoikeus huomauttaa, että lakiehdotuksessa on jätetty itse säädöstekstiin kirjaamatta useita tärkeitä seikkoja, jotka nyt ilmenevät vain säännösten perusteluista. Tällaisia seikkoja ovat ainakin haastehakemuksella vireille tulleen asian jääminen sovittelujärjestelmään siirtämisen yhteydessä lepäämään, tällaisen asian päättyminen onnistuneen sovittelun johdosta, tällaisen asian käsittelyn jatkaminen epäonnistuneen sovittelun jälkeen sekä sovittelujärjestelmässä tavoitteena oleva sovinnon kirjaaminen asiakirjaksi. Eri käsittelyvaiheisiin liittyvien oikeusvaikutusten vuoksi, käräjäoikeus pitää perusteltuna, että puheena olevista menettelyn vaiheista säädetään laissa. Jatkovalmistelussa lienee myös syytä pohtia, onko tarkoituksenmukaista, että sovittelun onnistumisesta tai epäonnistumisesta ilmoittaminen jätettäisiin asianosaisten aloitteesta tapahtuvaksi.

	Lakiehdotuksen myös jättäessä varsinaisen sovittelumenettelyn varsin avoimeksi, on eri keinoin, kuten koulutuksella ja mahdollisilla kirjallisilla ohjeilla huolehdittava siitä, että maan tuomioistuimet tarjoavat sovittelupalveluaan kansalaisille riittävän yhdenmukaisin muodoin.

	Sovittelujärjestelmässä noudatettavasta diaarikirjaamisesta ei ole lakiehdotuksessa lausuttu mitään.

	Käräjäoikeus epäilee sovittelumenettelyn tarkoituksenmukaisuutta lapsen huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevissa asioissa, joissa on jo olemassa käräjäoikeudelle vaihtoehtoinen viranomaismenettely. Jatkovalmistelussa pitäisi vielä harkita, olisiko sovittelu rajattava vain asioihin, joissa sovinto on sallittu.

	Sovittelijan esteellisyyttä koskevat ehdotukset ovat perusteltuja. Sovittelijatuomarin esteellisyys voi aiheuttaa sen, että pienissä käräjäoikeuksissa on muita useammin määrättävä sovittelijaksi muu kuin käräjätuomari tai sitten ainakin täysilukuiseen ratkaisukokoonpanoon on yhä useammin saatava ulkopuolisista tuomioistuimista vahvistuksia. Sovittelijan esteellisyyttä koskeva säännös olettavasti tulee vaikuttamaan käräjätuomariin hänen harkitessaan sitä, pyrkiikö hän sovittelemaan asiaa nykyisten säännösten mahdollistamalla tavalla vai siirtääkö sen sovittelumenettelyyn. Erot näiden vaihtoehtojen välillä voivat tuomarista riippuen olla hyvinkin vähäiset.

	Sen perusteella, että riita-asioiden suullisissa valmisteluistunnoissa hyvin harvoin on paikalla yleisöä, voidaan olettaa, että yleisöä ei yleensä olisi tulossa seuraamaan nyt ehdotettua sovittelua. Kysymys sovittelun julkisuudesta on joka tapauksessa periaatteelliselta kannalta merkityksellinen. Kun ehdotetussa sovittelussa on kysymys asian sopimiseksi käytävistä luottamuksellisista neuvotteluista, menettely ei käräjäoikeuden näkemyksen mukaan voi olla lähtökohtaisesti julkista. Sovittelua koskevien diaaritietojen julkisuuden osalta aiotussa laissa tulisi olla viittaus oikeudenkäynnin julkisuudesta annetun lain 2 §:n 1 momenttiin. Myös asiakirjojen julkisuudesta lakiin olisi otettava tarvittavat erityis- tai viitaussäännökset. Menettelyn julkisuutta lienee  yleisemminkin syytä vielä pohtia jatkovalmistelussa.

	Sovittelukustannusten jättäminen osapuolten itsensä vastattavaksi on kannatettavaa. Ehdotuksessa ei kuitenkaan ole lainkaan selvitetty sitä, mikä tulee olemaan vakuutusyhtiöiden kanta oikeusturvavakuutusten korvauksiin. Mikäli vakuutusyhtiöt tulevat hyväksymään tämän menettelyn, voi asianosaisilla olla suuri kiusaus tulla hyväksytyttämään riitansa tässä erillisessä sovintomenettelyssä ja varmistaa tätä kautta osapuolten asiamieskulujen jääminen riidan lopputuloksesta huolimatta pääosin vakuutusyhtiöiden korvattavaksi. Näin ollen asia saattaisi tulla tuomioistuimen sovittelukäsittelyyn vain tällaisesta syystä, mikä tosiasiassa epäasiallisin syin voisi lisätä tuomioistuimien työtä.

	Työryhmä ei ehdota muutoksenhakumahdollisuutta tilanteessa, jossa sovittelua koskeva hakemus hylätään jo haastehakemuksella vireillä olevassa asiassa. Jatkovalmistelussa tulisi tarkastella, onko muutoksenhakumahdollisuus tarpeen siinäkään tapauksessa, että tuomioistuin hylkää erillisen sovittelua koskevan hakemuksen. Tässä yhteydessä on otettava huomioon uuden sovitteluhakemuksen tekomahdollisuus ja se, millaisesta muutoksenhakutilanteesta tuollaisessa tapauksessa yleensä voisi olla kysymys.

	Kun otetaan huomioon sovintomenettelyn luonne ja se, että sovittelijana voisi ehdotuksen mukaan toimia kuka tahansa siihen soveltuva henkilö, olisi ajateltavissa, että osapuolten asiamiesten ja avustajien kelpoisuusvaatimuksista tulisi säätää väljemmin kuin mitä ehdotettu viittaus oikeudenkäymiskaaren säännöksiin tarkoittaisi.

	Mikäli sovintomenettelyn käyttöönottamisesta seuraa tuomioistuinten juttumäärien kasvua, tuomioistuinten resurssit on turvattava.

Lausunnon ovat valmistelleet käräjätuomarit Timo Heikkinen ja Jyrki Rinnemaa. 

Laamanni 		Lauri Melander