Päiväys
Datum	

Dnro
Dnr	
	31.5.2004	YM64/04/2004	
	
	Oikeusministeriö	
		
	Viite 
	Hänvisning 	Lausuntopyyntönne 24.3.2004 (OM 30/41/2003) 	

	Asia 
	Ärende 	Lausunto ympäristörikostyöryhmän mietinnöstä "Ympäristönsuojelu rikosoikeudellisin keinoin" (OM 12/2004)	

Oikeusministeriö on 24.3. 2004 pyytänyt ympäristöministeriöltä lausuntoa ympäristörikostyöryhmän mietinnöstä "Ympäristönsuojelu rikosoikeudellisin keinoin".  Ympäristöministeriö on ollut edustettuna tässä työryhmässä. Työryhmän mietintö sisältää ehdotuksen hallituksen esitykseksi eduskunnalle Euroopan unionin ympäristörikospuitepäätöksen täytäntöönpanemiseksi, ympäristönsuojelua rikosoikeudellisin keinoin koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen hyväksymiseksi, laiksi yleissopimuksen lainsäädännön alaan kuuluvien määräysten voimaansaattamisesta sekä ehdotukset rikoslain ja eräiden muiden lakien, kuten ympäristönsuojelulain, maa-aineslain ja vesilain muuttamiseksi. 

Ympäristörikosten määrä on tilastojen mukaan ollut kaiken aikaa kasvussa. Syitä kasvuun ei ole analysoitu, myöskään tapausten luonteen mahdollisista muutoksista ei ole tutkittua tietoa. Tilastoiduista ympäristörikoksista selviää noin kolmannes. Ympäristörikokset eroavat monella tapaa perinteisistä rikoksista. Käytännössä tieto ympäristörikoksesta tulee poliisille valvontaviranomaisen tai yksityisen henkilön ilmoituksesta. Viranomaisten tekemien rikosilmoitusten määrä on ollut kasvamassa, kun perinteisesti kansalaisilta tulleet ilmoitukset ovat muodostaneet pääosan poliisille tulleista ilmoituksista. 

Ympäristöviranomaiset eivät ole tottuneet pitämään rikosoikeudellista seurantajärjestelmää ympäristöasioiden hoidossa keskeisenä välineenä. Keskeisellä sijalla ovat olleet välittömästi ympäristön tilaa korjaavat toimenpiteet. Rikosoikeudellisen keinovalikoiman käytön esteenä ei tulisi olla epäselvyys lainsäädännön soveltamisen mahdollisuuksista yksittäistapaukissa. Ympäristöministeriö pitääkin työryhmän mietinnössään esittämiä uudistuksia johdonmukaisina ja nykyistä lainsäädäntöä selventävinä. 

Puitepäätöksen ja yleissopimuksen täytäntöönpano ei edellytä laajoja muutoksia nykyiseen lainsäädäntöön. Kyse on pääasiassa nykyisen lainsäädännön täsmennyksistä. Hallituksen esitysluonnos on kokonaisuudessaan asianmukainen ja ympäristöministeriö esittääkin lausuntonaan ainoastaan tiettyihin yksityiskohtiin liittyen. seuraavaa.

Muutokset rikoslain 48.1 §:ään

Rikoslain 48 luvun 1 §:ssä  säädetty ympäristön turmeleminen on tunnusmerkistöltään luvun perusrikos. Työryhmä esittää sen täsmentämistä, mitä rikoslaissa tarkoitettaisiin ympäristön pilaantumisella. Ehdotuksen mukaan tämä tapahtuu siten, että rikoslain 48 luvun 1 §:ssä tarkoitettu ympäristön pilaantuminen kytkettäisiin sisällöltään ympäristönsuojelulain 3 §:n mukaiseen  ympäristön pilaantumisen määritelmään. Ympäristöministeriö pitää kytkentään ympäristönsuojelulakiin selkeänä ratkaisuna.  

Oikeushenkilön rangaistusvastuu

Yleissopimus ja puitepäätös edellyttävät oikeushenkilön rangaistusvastuun toteuttamista kaikkien vakavien ympäristörikosten osalta ja edellyttävät rangaistusvastuun laajentamista ympäristöön liittyviin henkeen ja terveyteen kohdistuviin rikoksiin, yleisvaarallisiin rikoksiin ja terveyttä tai turvallisuutta vaarantaviin rikoksiin. Nykyinen lainsäädäntö ei täytä kattavasti tätä edellytystä. Ympäristöministeriö pitää oikeansuuntaisena oikeushenkilön rangaistusvastuun laajentamista ehdotuksen mukaisesti. Selkeyden vuoksi ehdotettua sanamuotoa voisi kuitenkin edelleen täsmentää siten, että rangaistusvastuun laajentaminen rajattaisiin koskemaan vain tilanteita, joissa kyseiset teot liittyvät täsmällisesti ympäristöoikeudellisiin käyttöyhteyksiin.

Luonnonsuojelurikos

Ympäristöministeriö pitää tarkoituksenmukaisena luonnonsuojelurikoksia koskevan säädöksen (RL 48 luvun 5 §:n 1 momentin 2 kohta) täsmentämistä siten, että ns. CITES  (Neuvoston asetus 97/338/EY luonnonvaraisten kasvien ja eläinten suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä) otetaan säännöksessä esityksen mukaisesti huomioon.

Valvontaviranomaisen velvollisuus ilmoittaa havaitsemistaan ympäristörikoksista poliisille

Ympäristörikoksia koskevissa tutkimuksissa ja tilastoissa on todettu, että valvontaviranomaisten  ilmoituskynnys ympäristörikoksista on korkea. Ympäristörikosten ilmitulon kannalta ympäristölainsäädännön valvontaviranomaisten eli kunnan ympäristönsuojeluviranomaisten ja alueellisten ympäristökeskusten asema on merkityksellinen. Keskeinen valvontaviranomaisten toimintaa ohjaava säännös on ympäristönsuojelulain 94 §, jonka mukaan ympäristörikoksesta on pääsääntöisesti ilmoitettava poliisille. Ilmoitus saadaan jättää tekemättä vain, jos tekoa on pidettävä vähäisenä eikä yleinen etu vaadi syytteen nostamista. Lisäksi  ilmoittamiskynnyksestä on samansisältöisesti säädelty eräissä sektorilaeissa. Säännös mahdollistaa viranomaisten tapauskohtaisen harkinnan ja sen soveltamisessa on havaittu epäyhtenäisyyttä.

Ympäristöministeriö pitääkin oikeansuuntaisena ja erityisesti tulkintakäytäntöjä yhtenäistävänä työryhmän mietinnössään esittämiä ehdotuksia lainsäädännön täsmentämisestä ilmoituskynnyksen osalta. Ympäristöministeriön käsityksen mukaan ilmoituskynnys sinänsä ei ole ympäristörikosten ilmoittamisen suhteen ongelmana siinä määrin kuin valtakunnantason tulkintakäytäntöjen liiallisesta harkinnanvaraisuudesta aiheutuva epäyhtenäisyys.

Muuta

HE 52/2004 Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan hyväksymisestä sekä RL 48 luvun 1 §:n muuttamisesta annettiin eduskunnalle 23.4.2004. Jatkotyössä tuleekin ottaa huomioon työryhmän mietinnön valmistumisen jälkeiset muutokset..

Mietinnön sivulla 55 todetaan, että alueelliset ympäristökeskukset antavat vesiensuojeluasetuksen mukaisia tarkastuslausuntoja. Vesiensuojelua koskevista ennakkotoimenpiteistä annettu asetus 283/1962 on kumottu lailla 113/2000.

Kansliapäällikkö		Sirkka Hautojärvi	

Ylitarkastaja			Elise Sahivirta