ÅLANDS TINGSRÄTT
Mariehamn 8.12.2004

Arende: OM 13/41/2003 OMO28:00/2003

012,
r ~ Y l co 3

a
Justitieministeriet PB 25
00023 STATSRÅDET
Till Justitieministeriet
Med anledning av justitieministeriets 15.10.2004 daterade begäran om utlåtande beträffande arbetsgruppsbetänkandet 2004:13 - Intressebevakningsfullmakt. Betänkande av arbetsgruppen för revidering av formynderskapslagstiftningen - far Ålands tingsrätt framföra följande synpunkter:

Intressebevakningsfullmakten är ett för finländska förhållanden nytt rättsinstrument. I betänkandet framförs vägande argument för införande av en reglering av den föreslagna arten. Ålands tingsrätt förordar därför förslaget.

Beträffande de föreslagna enskilda stadgandena kan konstateras att det från för-slagets 2 § framgår intressebevakningsfullmaktens användningsändamål. Avsikten är att behörigheten skall framgå från fullmakten. Det finns dock skäl att anta att fullmakterna ofta kommer att formuleras allmänt med begagnande av lagens ordalydelse.

I detta sammanhang uppkommer frågan om en till fullmaktsgivaren riktad stämning kan delges fullmäktigen eller om intressebevakningsfullmakten i så fall måste vara specificerad. Frågan synes i avsaknad av specialstadgande regleras av rättegångsbalkens 11 kap. 16 §. Till denna del kan jämförelse också sökas från de rättsnormer som gäller prokura. Det kunde dock vara klargörande att behandla denna fråga åtminstone i lagmotiven.

Från lagförslagets 4 § framgår inte att det är fr åga om ett egentligt formstadgande som har som konsekvens att fullmakten i övriga fall är ogiltig som intressebevakningsfullmakt. Detta framgår endast indirekt genom det föreslagna stadgandet i 22 § 1 mom.

Enligt 7 § är det inte tillräckligt att en fullmakt utfärdas utan det krävs ytterligare en viljeförklaring till fullmäktigen. Viljeförklaringen kunde enligt förslaget ske genom att överlämna handlingen eller genom ett meddelande till fullmäktigen. Om fullmaktens existens endast meddelats fullmäktigen kan detta dock för-orsaka oklarheter och tvister om fullmakten inte kan hittas då den borde tas i bruk. Oklart blir härvid om fullmakten förkommit eller förstörts och i sistnämn-

da fall av vem. Därför kunde det vara klarare om viljeförklaringen endast skulle ske genom att överlämna handlingen till fullmäktigen.

Sistnämnda problem kunde också undvikas genom att fullmakten registreras genast efter det att den utfärdats och inte först då den skall tas i bruk. Detta skulle klargöra proceduren också då det gäller återtagande av fullmakten enär registermyndigheten då skulle kontrollera fullmaktsgivarens förmåga att förestå återkallelsens betydelse. Samtidigt skulle möjligheten till att åberopa flere sins-emellan motstridiga intressebevakningsfullmakter kunna undvikas.

I förslagets 38 § 1 mom. stadgas om tillämplig lag. På intressebevakningsfullmaktens giltighet - med vilket enligt motiven avses bl.a. dess form - skulle enligt huvudregeln tillämpas lagen i den stat där fullmaktsgivaren var bosatt när fullmakten utfärdades. En tillämpning av regeln förutsätter att det fastställs var fullmaktsgivaren var bosatt. Den föreslagna normen avviker från den inom den internationella privat- och processrätten vedertagna principen locus regit actum. Den föreslagna regleringen kan medföra betydande rättsosäkerhet t.ex. då en finländare som vistas en stor del av året utomlands önskar utfärda en intressebevakningsfullmakt då han eller hon befinner sig utomlands.
Lagman	Kennet  	1(\.t
Nygård