Oikeusministeriö
 
PL 25

00023  VALTIONEUVOSTO
     

LAUSUNTO HOLHOUSLAINSÄÄDÄNNÖN TARKISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ

Oikeusministeriö on kirjeellään 15.10.2004 pyytänyt Kansaneläkelaitoksen (Kela) lausuntoa holhouslainsäädännön tarkistamistyöryhmän mietinnöstä. Lausuntonaan Kansaneläkelaitos toteaa seuraavaa: 

Kelan hoitamien tehtävien kannalta keskeisintä mietinnössä on ehdotus edunvalvontavaltuutuksesta annetun lain säätämisestä. Edunvalvontavaltuutus olisi uusi oikeudellinen instituutio, jonka avulla henkilö voisi järjestää asioidensa hoidon sen varalta, että hän myöhemmin tulee sairauden, henkisen toiminnan häiriintymisen tai muun vastaavan syyn vuoksi kykenemättömäksi huolehtimaan asioistaan. Edunvalvontavaltuutuksella tulisi olemaan merkitystä Kelan hoitaman sosiaaliturvan kannalta, koska useimmiten valtuutettu hoitaa valtuuttajan taloudellisia asioita ja mahdollisesti myös henkilöä koskevia asioita. 

Kela pitää edunvalvontavaltuutusta koskevaa ehdotusta kannatettavana. Etukäteen annettu valtuutus turvaisi henkilön asioiden lähes saumattoman hoitamisen toimintakyvyn menettämisen yhteydessä. Edunvalvontavaltuutus selkeyttäisi Kelankin kannalta asiakkaan asioiden hoitamista tilanteissa, joissa henkilön oma toimintakyky on rajoittunut. Kela pitää hyvänä sitä, että edunvalvontavaltuutukselle on ehdotettu säädettäväksi selkeä voimaantulohetki, eli valtuutus tulisi voimaan, kun holhousviranomainen on vahvistanut sen.  

Ehdotuksen mukaan edunvalvontavaltuutus rekisteröitäisiin vahvistamisen yhteydessä holhousasioiden rekisteriin, jos valtuutus koskisi valtuuttajan edustamista tämän taloudellisissa asioissa. Kela tarvitsee asiakkaan etuusasioita käsitellessään tietoa edunvalvontavaltuutuksen olemassaolosta ja sisällöstä. Ehdotuksen mukaan valtuutuksen merkitsemisestä rekisteriin olisi soveltuvin osin voimassa, mitä holhoustoimesta annetun lain 64, 67 ja 68 §:ssä säädetään. Holhoustoimesta annetun lain 67 §:n 4 momentin mukaan valtion tai kunnan viranomaisella ja Kansaneläkelaitoksella on oikeus saada tehtäviensä hoitamiseksi tarpeelliset tiedot holhousasioiden rekisteristä. Kelan tulisikin saada sähköisesti riittävän yksilöidyt tiedot valtuutuksen sisällöstä ja valtuutuksessa mahdollisesti tapahtuvista muutoksista. 

Etukäteen on vaikeaa tarkemmin arvioida, millaisia tilanteita edunvalvontavaltuutusjärjestelmä tuo eteen etuusasioissa, koska ehdotettu uudistus ei sääntele valtuutuksen sisältöä. Holhousasioiden rekisteriin merkitään ainoastaan sellainen valtuutus, joka koskee valtuuttajan edustamista tämän taloudellisissa asioissa. Työryhmän mietinnön mukaan valtuutettu voitaisiin kuitenkin oikeuttaa edustamaan valtuuttajaa myös sellaisissa tämän henkilöä koskevissa asioissa, joiden merkitystä valtuuttaja ei kykene ymmärtämään. Edustusvallan olemassa oloa arvioitaessa olisi ratkaisevaa se, kykeneekö valtuuttaja ymmärtämään henkilöään koskevan asian merkityksen sillä hetkellä, jolloin valtuutusta olisi käytettävä. Tällaisen valtuutuksen sisältö ei kävisi ilmi holhousasioiden rekisteristä, vaan se pitäisi aina selvittää erikseen.

Edunvalvontavaltuutuksen sisältö on keskeisessä asemassa arvioitaessa sitä, voiko asiakas itse hoitaa esimerkiksi kuntoutusasioitaan Kelan kanssa. Näin ollen esimerkiksi edunvalvontavaltuutuksen voimassaolo ja rajat tulevat tapauskohtaisesti tutkittaviksi. Kuntoutusasiaa käsiteltäessä voidaan esimerkiksi joutua miettimään, onko kysymyksessä sellainen henkilöön liittyvä asia, josta vain päämies voi itse määrätä tai onko päämies kuntoutukseen menemisestä päättäessään kykenevä ymmärtämään asian merkityksen ja tällä perusteella oikeutettu itse ratkaisemaan asian. Edunvalvontavaltuutus voi vaikuttaa etuusasian kaikkiin vaiheisiin, olipa kysymys hakemisesta, neuvonnasta, kuulemisesta, muutoksia koskevan ilmoitusvelvollisuuden täyttämisestä tai etuuden maksamisesta. Myös mahdollisessa takaisinperintäprosessissa on oltava selvyys siitä, kuka on oikea taho edustamaan etuudensaajaa.

Mietinnön mukaan edunvalvontavaltuutuksesta annetun lain 42 §:ssä yksilöitäisiin ne tahot, joilta edunvalvontavaltuutetulla olisi oikeus jo ennen valtuutuksen vahvistamista saada salassa pidettäviä tietoja sen selvittämiseksi, onko valtuuttaja tullut kykenemättömäksi huolehtimaan niistä asioista, joita valtuutus koskee. Säännöksessä on mainittu sosiaali- ja terveydenhuollon toimintayksikkö ja terveydenhuollon ammattihenkilö sekä yksityinen sosiaalipalvelun tuottaja niinä tahoina, joilta edunvalvontavaltuutetulla on oikeus saada salassa pidettäviä tietoja jo ennen valtuutuksen vahvistamista. Epäselväksi jää, onko Kela säännöksessä tarkoitettu taho. Esimerkiksi julkisuuslain (621/1999) 24 §:n 1 momentin 25 kohdan ilmaisun "sosiaalihuollon asiakas ja hänen saamansa etuus" on tulkittu tarkoittavan myös Kelan asiakasta ja hänen saamaansa etuutta.

Ehdotetussa 42 §:n 2 momentissa säänneltäisiin valtuutetun oikeudesta saada tietoja niistä asioista, joita valtuutus koskee. Valtuutetulla olisi oikeus saada ne tiedot, joihin valtuuttajalla itsellään olisi oikeus, jollei erikseen toisin säädetä. Tämä tiedonsaantioikeus valtuutetulla olisi sen jälkeen, kun valtuutus on vahvistettu. Tässäkin yhteydessä voidaan korostaa tiedonhaltijan, kuten Kelan, tarvetta saada riittävät tiedot valtuutuksen sisällöstä. Valtuutuksen itsensä tulee luonnollisesti olla riittävän täsmällinen ja selkeä. 

Jos ehdotettu lainmuutos toteutuu, etuusasioiden toimeenpanosta vastaavien Kelan yksiköiden pitää yhteistyössä huolehtia siitä, että edunvalvontavaltuutusjärjestelmän sisällöstä ja etuuksia koskevasta toimeenpanosta annetaan toimistoille riittävä ohjeistus etuusasioiden oikean ja yhdenmukaisen käsittelyn tueksi. Näin ollen lain vahvistamisesta sen voimaantuloon pitäisi olla vähintään työryhmän mietinnössä mainittu kolmen kuukauden aika.

Jorma Huuhtanen
pääjohtaja 

Niina Kasurinen
hallinto-osaston lakimies