____________________________________________________________________________________
Keskuskatu 17	 		
42100 JÄMSÄ	
Puh. (014) 7491 260				

ASIA	LAUSUNTO HOLHOUSLAINSÄÄDÄNNÖN TARKISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ 2004:13

Sinänsä ajatus siitä, että holhousoikeudellisiin toimenpiteisiin ryhdytään vain silloin ja siinä määrin kuin se on välttämätöntä henkilön etujen suojaamiseksi on tärkeä lähtökohta. Laki edunvalvontavaltuutuksesta on siinä mielessä hyvä, että maistraattiin tulevien edunvalvontojen määrä todennäköisesti tulisi vähenemään. Seuraavassa olen pohtinut edunvalvontavaltuutukseen liittyviä asioita ja antanut näkemyksen myös joihinkin kohtiin holhoustoimilain uudistuksista.

Laki edunvalvontavaltuutuksesta

1)	Edunvalvontavaltuutuksen tekeminen

Laki edunvalvontavaltuutuksesta muistuttaa lähtökohdiltaan holhoustoimilakia ja siinä erityisesti lain 8 §:ää. Edunvalvontavaltuutuksen tekijän on oltava terveydentilastaan johtuen kykenemätön huolehtimaan asioistaan. Erona holhoustoimilakiin on se, että enää ei tarvitse kontrolloida sitä, onko valtuuttajalla asioita, jotka vaativat hoitoa. Valtuutus kuvastaa mielestäni oleelliselta osin ihmisen omaan itsemääräämisoikeuteen ja perusoikeuksiin liittyvää asiaa: eli valtuuttaja saa määrätä vapaasta tahdostaan, miten hänen taloudellisten asioidensa kanssa on tulevaisuudessa meneteltävä. 

Valtuutus on sidottu 4 §:n mukaisiin muotovaatimuksiin, jotka muistuttavat testamentin muotomääräyksiä. Kirjallisen vaatimuksen esittäminen on valtuutuksen tekemisessä tärkeää, muutenhan sitä ei voisi edes vahvistaa eikä merkata holhousasioiden rekisteriin. Mainitut neljä lisäkohtaa ovat merkityksellisiä siinä mielessä, että holhousviranomainen voi tietää, että kyse on nimenomaan edunvalvontavaltuutuksesta. 

Valtuutuksen muotoon liittyen  mietinnön sivulla 25 todetaan, että valtakirjan yksilöintitiedot, kuten syntymäaika, eivät ole osa muotovaatimusta. Koska edunvalvontavaltuutus merkitään holhousasioiden rekisteriin tulisi muodossa näkyä yksilöidysti se, kenen tekemästä valtakirjasta on kyse. Syntymäaika olisi yksilöintitiedoissa oleellinen, jotta maistraatti ei merkitsisi holhousasioiden rekisteriin väärää henkilöä. Viittaan myös tässä kohtaa ehdotetun lain 22 §:ään ja mietinnön sivuun 40. Sinänsä syntymäaika ei saisi olla ehdoton muotovaatimus, mutta tärkeä se kuitenkin on henkilön yksilöinnin kannalta.
 
Edunvalvontavaltuutuksessa on ehdottomasti oltava todistuslausuma. Tämä ajatus perustuu siihen, että edunvalvontavaltuutuksen on perustuttava valtuuttajan vapaaseen tahtoon. Todistusklausuulilla olisi siten se merkitys, että sillä voitaisiin vähentää sitä tosiseikkaa, että ihmisen tahtoon vaikutettaisiin epäasiallisesti. Kuten testamentinkin osalta taivuttelua asiakirjan tekemiseen on todistuslausumasta huolimatta mahdollista tietenkin tapahtua. 

Todistajien tulee valtakirjaa todistaessaan olla esteettömiä. Tämä on nähtävissä lain 6 §:ssä. Edellä mainittu todistusklausuuli liittyy  myös valtakirjan todistajiin. Merkillepantava seikka todistajiin liittyen on, että todistajien olisi yksilöitävä itsensä syntymäajan ja yhteystietojensa avulla. Edellä mainittu yksilöinti ja todistuslausuma voisivat saada aikaan todistajissa sen, että he ottaisivat todistajan tehtävän vakavammin verrattuna siihen tilanteeseen, jossa lausumaa ja yksilöintiä ei olisi tapahtunutkaan. (Ks. mietinnön sivu 25, jossa todetaan, että todistuslausuman sisällyttäminen valtakirjaan ei ole valtakirjan pätevyyden tai sen vahvistamisen edellytys.) Lausuman valtakirjaan sisällyttäminen tekisi  myös valtakirjasta luotettavamman suhteessa kolmanteen osapuoleen.  

2)  Valtuutuksen sisältö

Valtuutuksen sisältö on valtuuttajan tahdon määrittämä. Valtuutetun edustusvalta rajoittuu aina valtakirjassa määrättyihin asioihin. Sisällön määrittää siis valtuuttaja itse. Mielestäni näissä tilanteissa voidaan törmätä samaan asiaan kuin testamenttiasioissa siitä, mitä valtuuttaja tahtoi. Eli kyse on oikeastaan siitä, miten hyvin valtakirjan sisältö saadaan kirjoitetuksi  vastaamaan valtuuttajan tahtoa. 

Merkittävä ero edunvalvojan asemaan on edunvalvontavaltuutuksessa sillä, että valtuutettu saa antaa valtuuttajan puolesta lahjan, jonka antamisen perusteet on yksilöity valtakirjassa.  Eli lahjan antaminen ei olisi kielletty, vaan sen tulisi olla yksiselitteisesti määritelty valtakirjassa. Nyt on vielä vaikea arvioida, millaisia ongelmatilanteita tämä toisi tullessaan. Kuitenkaan vaikka valtakirjassa olisi määritetty lahjan antamisen perusteet, lahjoituksen täyttäminen valtuuttajan varallisuudesta ei saisi johtaa kohtuuttomaan lopputulokseen huomioiden valtuuttajan ehkä terveydentilasta johtuva varallisuuden muuttuminen (esimerkiksi hoito erityisessä  yksityisessä hoitopaikassa.) 

Lahjoituksista on erotettava valtuuttajan palkkio ja kulukorvaukset. Onko valtuuttaja osannut  yksilöidä palkkion valtakirjaan ja ovatko ne kohtuullisia hänen tuloihinsa ja varallisuuteensa nähden. Kohtuullisuuden arviointi kauas tulevaisuuteen saattaa olla vaikeaa. Lisäksi miten edunvalvojan palkkion sovittelu käräjäoikeudessa tulisi tapahtumaan?  Kuka voi vaatia kohtuuttoman valtuutuspalkkion sovittelua tai riitauttaa palkkion käräjäoikeudessa, jos valtuuttaja on jo siinä tilassa, että hän ei itse kykene enää ottamaan millään tavalla kantaa taloudellisiin asioihin.  Erityisesti painotan tässä tilannetta, jossa valtuutettu ei tee vuositiliä maistraatille. Mielestäni näissä tilanteissa painottuu erityisen luottamuksellinen suhde valtuuttajan ja valtuutetun välillä, jotta palkkioasia voi onnistua.

Ehdotetussa laissa on hyvä olla lueteltu niitä korostetusti henkilökohtaisia asioita, joissa valtuutettu ei ole kelpoinen edustamaan valtuuttajaa, siitä huolimatta, että valtuuttaja on antanut määräyksen edustaa häntä henkilöä koskevassa asiassa.  Eli kyse on siitä, että korostetusti henkilökohtaisesta asiasta ei voida sopia.

3)  Valtuutuksen voimaantulo

Valtuutuksen voimaantulon edellytyksenä on, että valtuutus on vahvistettu maistraatissa. 

	Vahvistamisesta todetaan mietinnön sivulla 41, että holhousviranomainen ei saa vahvistaa valtuutusta, jos on perusteltua aihetta epäillä, että valtuutettu on kykenemätön tai sopimaton toimimaan valtuutettuna. Tämä näyttää nyt viittaavan aivan samanlaiseen tilanteeseen kuin edunvalvojan määräämisasioissa. Edunvalvojaksi ehdotetun tiedot tutkitaan luottotietoja myöten. Mielestäni, jos valtuutus tulee maistraatille vahvistettavaksi, harvalla on perusteltua aihetta epäillä jonkun henkilön kykenemättömyyttä tai sopimattomuutta, ellei maistraatin henkilöllä ole sisäpiirin tietoa kyseisestä valtuutettu kandidaatista.

	Koska edunvalvontavaltuutuksen vahvistamisen yhteydessä on kiinnitettävä huomiota siihen, onko valtuuttaja tullut pääasiallisesti kykenemättömäksi huolehtimaan asioista, olisi tärkeää, että kykenemättömyys olisi luotettavalla tavalla selvitetty. Erityisesti kiinnitin huomiota siihen, että valtuuttajan kykenemättömyyden selvityksenä voisi olla lääkärinlausunto tai muu siihen rinnastettava luotettava selvitys. Mietinnöstä on havaittavissa, että tällainen selvitys voisi olla esimerkiksi sosiaalityöntekijän lausunto niissä tilanteissa, joissa valtuuttaja on kieltäytynyt lääkärintarkastuksesta. 

	Pykälästä tulisi mielestäni näkyä, että ensisijainen selvitys kykenemättömyydestä on lääkärinlausunto. Korostan lääkärinlausuntoa sen takia, koska kyseinen todistus annetaan kunnian ja omantunnon kautta ja todistus on siten pätevä ilman valallista vahvistusta.

8 § 2 momentissa on todettu valtuutetun ennakolliseen toimivaltaan liittyvä asia. Ennakollinen toimivalta tulisi kysymykseen niissä tilanteissa, joissa mietinnön mukaan turvataan valtuuttajaa vahingolta. Kyse on kiireellisistä toimista. Kiireelliset toimet pitäisi arvioida objektiivisesti. Tämä vaatimus tulisi sisältyä ainakin hallituksen esitykseen edunvalvontavaltuutukseksi. 

4)   Valtuutuksen peruuttaminen ja lakkaaminen

Edunvalvontavaltuutuksen peruuttamisessa tulisi olla maininta siitä, että valtuuttajalla tai valtuutetulla on velvollisuus ilmoittaa maistraatille, että valtuutus on peruutettu. Tämä olisi rekisteritietojen oikeellisuuden kannalta tärkeää, koska maistraatti joutuu vahvistamaan peruutuksen. Holhousasioiden rekisteristä saatavaan tietoon tulisi myös kolmannen voida luottaa, vaikka holhousasioiden rekisteri ei nauti julkista luotettavuutta. 

Täysin perusteltua on, että edunvalvontavaltuutus lakkaa olemasta voimassa, kun se peruutetaan tai kun valtuuttaja kuolee. 9 §:ssä ei ole mainintaa valtuutetun mahdollisuudesta luopua tehtävästä. Ilmeisesti tämän on tarkoitettu sisältyvän siihen kohtaan, jossa valtuuttajalle määrätään edunvalvoja. Eli valtuutetun tilalle määrättäisiin edunvalvoja, jolloin valtuutettu vapautuisi tehtävästään.                                                                                                                                                                                                                                       

5)	Valtuutetun toimien valvonta 

Viranomaisen valvonta olisi sidottu valtuutuksen sisältöön tai siihen, että viranomainen pyytää vuositiliä. Miten valtuuttaja kykenee itse ilmoittamaan esimerkiksi sen, miltä ajalta tili tulisi tehdä. Monia vuosia tilikausi ei kuitenkaan voisi olla. Lisäksi valtuuttaja voisi halutessaan ottaa valtakirjaan ehdon, että valtuutetun tekemät oikeustoimet olisivat luvanvaraisia. Mielestäni viimeksi mainittu edellyttää valtuuttajalta hyvää tietämystä holhoustoimilain sisällöstä. 

Omaisuusluettelon antaminen viranomaiselle tulisi olla ankarammin säädelty mitä se esimerkiksi tällä hetkellä edunvalvonta-asioissa on. Lain pitäisi antaa laadulliset takeet siitä, että omaisuusluettelo ja vuositili tehdään vakaasta harkinnasta. Millä tavalla omaisuusluettelon tai tilin tekeminen tapahtuisi, sitä on vaikea sanoa.  

	Mietinnössä esitetty tilivelvollisuudesta vapauttaminen kuulostaa alustavasti oudolta, jos kyse on toisen ihmisen ilmaisemasta tahdosta. Mikä tässä on valtuuttajan tahdon kunnioittaminen? 

6)	Kansainvälinen toimivalta 

	Mietinnön sivulla 49 todetaan, että pääasiallinen toimivaltaperuste on se, että valtuuttajalla on kotipaikka Suomessa. Eli kyse on siitä, missä valtuuttajan tosiasiallinen elinympäristö on. Valtuutus voitaisiin vahvistaa Suomessa myös, jos valtuutus koskee Suomessa olevaa omaisuutta. Ensiksi mainittu koskisi myös muun muassa lupa-asioita. 

	Alustavasti kansainväliset edunvalvontavaltuutukset kuulostavat vaikeilta erityisesti niissä tilanteissa, joissa valtuuttaja valitsee jonkin muun maan kuin Suomen lain soveltamisen. - Sinänsä en nyt saa mietinnöstä selvää, miksi edunvalvontavaltuutukseen voisi soveltaa esimerkiksi valtuuttajan määräämänä hänen aikaisemman asuinpaikkansa lakia, jos hänellä ei esimerkiksi enää ole mitään liityntää kyseiseen valtioon.  Onko kyse täysin sopimuksenvaraisesta asiasta?

	Mietintöä lukiessani tuli mieleen kysymys, miten  Suomen viranomainen voi saada tiedon toisessa maassa vahvistetusta valtuutuksesta, koska nykyiset holhousasioiden rekisterit eivät ole kansainvälisiä. Jos holhousviranomainen ei ole saanut tietoa tällaisen valtuutuksen olemassaolosta, ei voida olettaa, että tietoa kysytään toisen maan holhousviranomaiselta.

Huomioita holhoustoimilain muutoksista

	73 § edunvalvontaan esitettyjen henkilöiden kuuleminen

	Huomioni kiinnittyy siihen, että haastemies on mietinnön (s. 64) mukaan mielestäni nähtävissä tuomioistuimen jatkeena tilanteessa, jossa selvitetään sitä, onko kuultava tilansa vuoksi kykenevä ymmärtämään toimenpiteen merkityksen. Onko haastemiehellä kyky tällaiseen, jos hän näkee edunvalvontaa esitetyn henkilön vain 5 – 10 minuuttia. Sinänsä prosessiedunvalvoja tilanteissa, joissa asian selvittäminen vaatii sellaista on hyvä ajatus.

	81 § väliaikainen määräys 

	Tämä on kannatettava uudistus. Maistraatissa törmätään joskus tilanteisiin, joissa väliaikainen määräys olisi ollut tarpeen. Kuulemisten takia asia on viivästynyt ja jos kyse on ollut henkilöstä, joka on jo laiminlyönyt tilien ja selvitysten antamisen, aika on muodostunut kuulemisten takia kohtuuttoman pitkäksi. 

	82 § Oikeudenkäyntiavustajan kulujen korvaaminen

	Hyvä uudistus. Tämä saa aikaan sen, että oikeudenkäyntiin osallistumiseen osallistuva juristi ei jää ilman palkkiota edustaessaan päämiestä.

	87 § Muutoksenhaku holhousviranomaisen päätöksestä

	Tämä valituskieltopykälä on kaivattu uudistus. Mielestäni pykälästä kuitenkin puuttuu ne tilanteet,  joissa holhousviranomainen päättää ilmoituksenvaraisesti vireille tulleen edunvalvojan määräämisasian hakematta edunvalvojaa käräjäoikeudelta. Tarkoitan tilannetta, jossa ilmoituksen tekijä on henkilö, joka ei voi holhoustoimilain 72 §:n nojalla toimia hakijana käräjäoikeudessa.

	Kokonaisuutena laki edunvalvontavaltuutuksesta saattaa olla merkityksellinen siinä mielessä, että se vähentäisi edunvalvontojen määrää. Lisäksi holhoustoimilain säännökset ovat olleet puutteellisia, joten laki holhoustoimesta annetun lain muuttamisesta tuo tarpeellista säädöstukea asioiden käsittelyyn ja ratkaisemiseen.  

	Jämsässä 14. joulukuuta 2004

	Marja-Leena Härkönen
	Henkikirjoittaja