LAPIN MAISTRAATTI				15.12.2004
VALTION VIRASTOTALO
VALTATIE 60
99100 KITTILÄ			

Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

MINISTERIÖN LAUSUNTOPYYNTÖ HOLHOUSLAINSÄÄDÄNNÖN TARKISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ 

		Otsikossa mainitussa asiassa Lapin maistraatti esittää lausuntonaan seuraavaa: 

		Tarkistamistyöryhmän mietinnön ensimmäinen osa koskee esitystä edunvalvontavaltuutuksesta. Esityksen tarkoituksena on antaa henkilölle mahdollisuus järjestää asioittensa hoitaminen siltä varalta, että hän myöhemmin tulisi toimintakyvyttömäksi.  Esitys parantaisi nykyistä tilannetta sikäli, että asian voisi järjestää jo etukäteen terveenä ollessaan, kun nykytilanne edellyttää edunvalvontatilanteen konkreettista olemassa oloa.

		Tavoite on aivan oikea. Kuitenkin edunvalvontavaltuutusta tärkeämpää olisi valmistella myös Suomessa vastaavaa säännöstöä kuin Ruotsissa, eli säännöstöä, joka koskisi toimintakyvyttömän henkilön lähiomaisten toimivaltaa hoitaa hänen ”sijaisenaan” sellaisia taloudellisia asioita, jotka ovat luonteeltaan tavanomaisia ja lähinnä rutiininomaisia ja jotka liittyvät hänen päivittäiseen elämäänsä. Tämä olisi erittäin tärkeää nimenomaan sen vuoksi, että nykyisin edunvalvonnassa on paljon sellaisia päämiehiä, joilla ei ole erityistä varallisuutta ja joiden tulot kuluvat jokapäiväisen elämän tarpeisiin. Erityisesti pankkien omaksuma jyrkkä linja on merkinnyt sitä, että henkilölle on ollut haettava edunvalvoja pelkästään sen vuoksi, että tilillä olevia varoja voidaan ylipäätään käyttää. Lapin maistraattissakin on jouduttu hakemaan edunvalvontamääräys dementoituneelle henkilölle pelkästään sen vuoksi, ettei pankki sallinut aviopuolison maksaa puolisonsa pankkitililtä kiinteistöveroa!  Edunvalvontamääräys tällaisten henkilöiden asioiden hoitamiseksi tuntuu liioitellulta byrokratialta. Jos henkilön tulot ovat tavanomaisia eläketuloja eikä hänellä ole erityistä hoitoa vaativaa omaisuutta, niin lähiomaisten tulisi saada halutessaan hoitaa ilman edunvalvontamääräystä tällaisen henkilön taloudellisia asioita. Jos hoitaminen ei syystä tai toisesta onnistu, niin silloin edunvalvojan määrääminen on paikallaan. Sopuisissa tilanteissa ”sijaismenettelyn” tulisi olla ensisijainen asioiden hoitotapa.

		”Sijaismenettelyn” käyttöön ottamista puoltaisi myös yhä yleistyvä tapa hoitaa pankkiasiat internetin kautta. Kun pankkipäätteellä tapahtuvaa laskujen maksamista ei valvo eikä voi valvoakaan kukaan, niin ei ole kohtuullista, että pankin tiskillä asioivat tästä syystä joutuisivat eriarvoiseen asemaan. Jos pankissa asioivan tavanomaisia maksuja saisivat hoitaa hänen lähisukulaisensa ilman valtuutustakin, niin tämä tulisi helpottamaan huomattavasti edunvalvonnan yhteiskunnalta vaatimia resursseja. Edunvalvojan määräämisen tarve saattaisi jopa vähetä.
		
		Mietinnössä esitetty edunvalvontavaltuutus on itse asiassa vain tapa helpottaa  edunvalvontaprosessia. Asiaan liittyvä rekisteröinti ja tilien ajoittainen tarkastusvelvollisuus tuskin sanottavasti vähentäisivät maistraattien työtä. Voi päinvastoin tapahtua jopa niin, että aktiivinen valtuuttaja saattaa vaivata maistraattia jatkuvilla tiedusteluillaan ja tarkistuspyynnöillään enemmän kuin holhoustoimilain mukaisesti määrätty edunvalvoja.

		Edunvalvontavaltuutuksen merkitys korostuu erityisesti silloin, kun hoidettavaksi on tulossa merkittävä varallisuus Tavallinen kansalainen, jonka varallisuus rajoittuu asuntoon ja ehkä kesähuvilaan, tuskin monestikaan pysähtyy ajattelemaan tilannetta, jolloin hän ei enää pysty huolehtimaan taloudellisista asioistaan. Näin ollen on varsin luultavaa, että edunvalvontavaltuutuksen merkitys jäänee suhteellisen vähäiseksi, kuten mietinnössä on ennustettukin. Kuitenkin se ryhmä, joka etuutta tulee käyttämään, ottaa sen varmaan tyydytyksellä vastaan, koska se tekee edunvalvontaprosessista lähinnä ilmoitusluontoisen.

		Mietinnössä esitetty edunvalvontavaltuutuksen tiukka muotomääräisyys on kannatettava asia. Edunvalvontavaltuutuksella on valtuuttajan olosuhteiseen todella pitkälle meneviä vaikutuksia, joten valtakirjan laatimiseen pitää keskittyä huolella. Mietinnöstä ei kuitenkaan löydy kannanottoa siihen, voisiko edunvalvontavaltuus olla siirrettävä? Olisiko sellainen valtuutus pätevä, jonka mukaan henkilön asioita tulee hoitamaan herra X tai hänen määräämänsä? Tai voidaanko valtuutetuksi määrätä jokin oikeushenkilö tai sen määräämä?  Kun mietinnön s. 20 todetaan, että yleistä edunvalvojaa ei voida nimetä valtuutetuksi, niin tarkoittaako kannanotto sitä, ettei yleistä edunvalvojaa voitaisi edes yksityisenä henkilönä nimetä valtuutetuksi? Kun edunvalvontavaltuutuksen laatimistilanteen olosuhteet saattavat ratkaisevasti muuttua ennen kuin valtuutuksen käyttöön ottamista, niin laissa tulisi olla selvemmät säännökset siitä, minkälaisiin tilannemuutoksiin valtuutuksella on mahdollisuus varautua. Tilannehan voi olla sellainen, että valtuuttajalla ei enää olosuhteiden muututtua ole riittävästi ymmärrystä miettiä valtuutuksensa sisältöä uudelleen. 

		Ne mietinnössä esitetyt kannanotot, jotka koskevat nykyiseen holhoustoimilakiin esitettäviä muutoksia, vaikuttavat perustelluilta. Erityisesti uudistettu muutoksenhakujärjestelmä ansaitsee kiitoksen. Samoin ”läheis” –käsitteen tarkka määrittely tulee selkeyttämään tulkintoja esteellisyystilanteissa. 

		Lakiehdotuksen 16 §:n mukaan maistraatin toimivaltaa on tarkoitus lisätä ja antaa maistraatille oikeus vapauttaa edunvalvoja pyynnöstä tehtävästään. Maistraatin osuutta edunvalvojan vapauttamis- ja määräämisprosessissa tulisi kehittää vieläkin pitemmälle sillä tavoin, että mikäli edunvalvojasta on erimielisyyttä, niin tuomioistuin ratkaisi vain sen, määrätäänkö edunvalvojaksi yleinen edunvalvoja vai nimeltä mainittu yksityinen henkilö. Jos edunvalvojaksi määrättäisiin yleinen edunvalvoja, maistraatin tehtäväksi jäisi kussakin yksityistapauksessa määritellä, minkä yhteisön yleinen edunvalvoja kulloinkin asianomaisen päämiehen edunvalvojana toimii. Päämiehen vaihtaessa kotikuntaa, maistraattien tulisi keskenään sopia siitä, mistä ajankohdasta lähtien entinen edunvalvoja vapautetaan tehtävästään ja mistä lähtien toinen yleinen edunvalvoja alkaa tehtävästä huolehtia. Vain siinä tapauksessa, että maistraatit eivät pääsisi asiasta sopimukseen, tuomioistuin tulisi tekemään asiassa ratkaisun.

		

		Henkikirjoittaja		Torsti Patakangas