14.12.2004

Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

PORIN MAISTRAATIN LAUSUNTO HOLHOUSLAINSÄÄDÄNNÖN TARKISTAMISTYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ

Porin maistraatti on perehtynyt työryhmämietintöön (2004:13) ja toteaa sen johdosta kunnioittaen omana näkemyksenään seuraavaa.

1. Holhoustoimesta annetun lain muuttaminen

Maistraatti pitää työryhmän ehdottamia muutoksia holhoustoimilakiin perusteltuina. Erityisesti holhousviranomaisen toimivallan laajentamista ja keskittämistä lupa-asioiden käsittelyssä (34.2 §) koskevat muutosehdotukset helpottaisivat ja yksinkertaistaisivat menettelyjä kenenkään oikeusturvaa vaarantamatta. Edunvalvojan esteellisyyttä koskevan säännöksen täsmentäminen ja muutoksenhakua koskevan menettelyn uudistaminen ehdotetuin tavoin olisi aiheellista, koska säännökset muutetuissa muodoissaan vastaisivat maistraatin näkemyksen mukaan nykyistä paremmin käytännön tarpeita.

Maistraatin mielestä olisi syytä harkita, tulisiko ehdotuksen 86 a §:ssä ehdotettua sääntelyä lainvoimaa vailla olevan päätöksen noudattamisesta laajentaa koskevaksi myös myönteisiä lupapäätöksiä. Käytännössä esiintyy joskus epäselvyyttä lupapäätöksen sitovuudesta silloin, kun valitusosoituksen osoittama muutoksenhakuaika ei oikeustointa tehtäessä ole vielä päättynyt. Näissä tilanteissa sovellettaneen hallintolainkäyttölain 31 §:n 2 momenttia, joka kuitenkaan - kuten mietinnön perusteluissa määräämisasioiden osalta todetaan - ei kovin hyvin sovellu tähän tarkoitukseen. 

Tässä yhteydessä maistraatti haluaa kiinnittää huomiota prosessiedunvalvojan määräämistä koskevan sääntelyn vajavuuteen. Enenevässä määrin on tapauksia, joissa edunvalvoja ja hänen alaikäinen päämiehensä ovat joko vastapuolia tai muutoin molemmat eri asemassa olevia asianosaisia käräjäoikeudessa vireillä olevassa asiassa. Näissä esteellisyystilanteissa on prosessiedunvalvojan määräämistä koskeva asia menettelyllisesti hankala, koska oikeudenkäymiskaaren 12 luvun 4 a § ei suoranaisesti sovellu alaikäiseen. Oikeustilan ollessa epäselvä on saman maistraatin alueella eri käräjäoikeuksissa ja joskus jopa tuomarikohtaisesti vallalla eri käytäntöjä: joissakin käräjäoikeuksissa määrätään alaikäiselle asianosaiselle viran puolesta edunvalvoja OK 12:4 a §:n perusteella säännöksen sanamuodosta välittämättä, joissakin prosessiedunvalvojan tarve ilmoitetaan maistraatille, joka sitten tekee tarpeellisten kuulemisten ja muiden toimien jälkeen asiasta hakemuksen taas takaisin käräjäoikeudelle. Jälkimmäinen menettely on kankea ja vie aikaa ja maistraatti katsoo, että OK 12:4 a §:ää vastaava malli olisi tarkoituksenmukainen ja oikeusturvan kannalta riittävä myös alaikäisen asianosaisen kohdalla. 

2. Edunvalvontavaltuutus

Maistraatti pitää työryhmän ehdotusta edunvalvontavaltuutuksesta periaatteeltaan kannatettava, on tärkeää antaa henkilölle mahdollisuus etukäteen vaikuttaa omaan tulevaan edunvalvontaansa sekä välineet toteuttaa tämä tahto ja sen toteutumisen valvonta virallisesti.

Ehdotetun sisältöinen järjestelmä edunvalvontavaltuutuksesta, valtuutuksen voimaan saattamisesta ja kontrolloimisesta synnyttänee kuitenkin käytännössä joukon ongelmia, jotka on syytä tiedostaa. Todennäköisesti eri sisältöisten valtuutusten kirjo olisi suuri, joka hankaloittaa valvontaa ja holhousviranomaisen työtä ylipäätään. Erityisesti tulisi tutkia miten nykyiset tietojärjestelmämme soveltuisivat valtuutusjärjestelmän edellyttämiin tarkoituksiin.

Maistraatti ei näe, että valtuutusjärjestelmän käyttöönotto ainakaan lyhyellä aikavälillä tasaisi väestön ikääntyessä holhoustoimeen kohdistuvia paineita. Varsinkin järjestelmän käyttöönottovaiheessa maistraatin työmäärä tulisi mitä todennäköisimmin kasvamaan. Vaikka edunvalvontavaltuutusten käyttöönotto luultavasti vähentäisikin varsinaisten holhousasioiden määrää, tulisivat valtuutuksiin liittyvät työtehtävät hyvinkin vähintään täyttämään tämän aukon. Yleisten edunvalvojien odotettavissa olevaa työmäärän kasvua valtuutuksen käyttöönotto todennäköisesti leikkaisi. 

Jotta edunvalvontavaltuutus tulisi siitä annetun lain piiriin ja sen kautta vahvistamiskelpoiseksi maistraatissa, tulee sen täyttää tietyt sisällölliset ja muotoon liittyvät vaatimukset. Näiden seikkojen tutkiminen tulee tapahtumaan holhousviranomaisessa. Samoin maistraatin on voitava todeta, onko valtuuttaja tullut, ja missä määrin, kykenemättömäksi huolehtimaan asioistaan ja mistä syystä näin on tapahtunut. Lisäksi ehdotuksen 3 ja 22 §:ien mukaisesti tulee useimmiten tutkittavaksi mikä päämiehen terveydentila on ollut valtakirjaa annettaessa. Koska valtakirjan laatiminen on saattanut tapahtua vuosia ennen valtuutuksen voimaanastumista, muodostaa päämiehen ymmärryskyvyn jälkikäteinen tutkiminen suuren epävarmuustekijän harkinnassa. 

Ongelmia valtuutuksessa saattaa syntyä päämiehen toimintakyvyn mahdollisesti palautuessa sekä valtuutusten mahdollisten peruuttamisten yhteydessä, koska tuolloin tulee tutkittavaksi paitsi päämiehen senhetkinen terveydentila ja toimintakyky, myös peruuttamisen aiheellisuus. Esimerkiksi dementoitunut valtuuttaja saattaa dementian edetessä muuttua hyvinkin epäluuloiseksi suhteessa valtuutettuun ja saattaa toimia asiassaan aktiivisesti.

Maistraatin tulee valtuutuksen vahvistamisvaiheessa ainakin jossakin määrin tutkia valtuutetun henkilön kyky ja sopivuus tehtävään. Pahimmassa tapauksessa valtuutusjärjestelmä luo mahdolliselle hyväksikäyttäjälle paremman keinon vaikuttaa potentiaaliseen päämieheen, mahdollinen painostus saattaa tässä järjestelmässä tapahtua jo valtakirjaa annettaessa eli ajallisesti varsin varhaisessa vaiheessa. Mikäli epäilyksiä tällaisesta on, voi maistraatti asian selvittämiseksi esimerkiksi käyttää laajaa kuulemisoikeuttaan. Valtuuttajan omaisten kuuleminen, kuten ylipäätään koko valtuutuksen olemassa olo, saattaa kuitenkin käytännössä aktivoida ja jopa riitauttaa valtuuttajan lähipiiriä tarpeettomasti ja sitä kautta työllistää myös maistraattia. 

Koska valtuuttaja voi valtakirjassa muotoilla valtuutetun toimivallan lähes minkä sisältöiseksi tahansa, tulee maistraatin valvonta- ja lupamenettelyyn kohdistumaan erityisiä paineita. Valtuutusten monimuotoisuuden takia yhtenäistä ja aukotonta järjestelmää lienee uusilla työtavoilla ja tietojärjestelmilläkään lähes mahdoton luoda. Erityistilanteita syntyy myös esteellisyystilanteissa, tulevatko ne ylipäätään ilmi tai onko mahdollista, että valtuuttaja voi kokonaan tahdonilmaisullaan sivuuttaa mahdollisen jääviyden.
 
Edellä sanottuun viitaten maistraatti ei voi varmuudella yhtyä työryhmän näkemykseen siitä, että edunvalvontavaltuutuksen mahdollistaminen vähentäisi voimavarojen tulevaa lisätarvetta ainakaan holhousviranomaisessa. Maistraatin näkemyksen mukaan myös tietojärjestelmien sopeuttamisesta uudenmuotoiseen edunvalvontajärjestelmään saattaa aiheutua vähäistä suurempia kuluja.   

Marja-Liisa Kauppila		Marianne Nurmi
Maistraatin päällikkö		Henkikirjoittaja