Lausunto työryhmämietinnöstä 2004:13. Edunvalvontavaltuutus. Holhouslainsäädännön tarkistamistyöryhmän mietintö

1. Yleistä

	Esitys laiksi edunvalvontavaltuutuksesta noudattaa holhousoikeuden keskeistä periaatetta päämiehen ihmisoikeuksien ja ihmisarvon kunnioittamisesta. Henkilön oikeus määrätä siitä, kuka hänen asioitaan hoitaa hänen itsensä tultua siihen kykenemättömäksi, korostaa hänen itsemääräämisoikeuttaan. Väestön vanhetessa uudistuksen puolesta puhuvat myös yhteiskunnan voimavaroihin liittyvät syyt.  Ehdotettu laki täydentää onnistuneesti holhoustoimilain mukaista edunvalvontajärjestelmää.

	Esitys laiksi edunvalvontavaltuutuksesta on perusteellisesti valmisteltu ja ehdotettu sääntely on hyvin yksityiskohtaista. Lakia valmisteltaessa on voitu hyödyntää oikeustoimilain valtuutusta koskevasta sääntelystä ja holhoustoimilain sääntelystä saatuja kokemuksia. Kun kysymyksessä on kuitenkin monilta ominaisuuksiltaan uudenlaisesta valtuutuksen ja edunvalvonnan muodosta, on tässä vaiheessa vaikea arvioida, mitä ongelmia uuden lain soveltamiseen tulee liittymään.  

	Ehdotettu laki edunvalvontavaltuutuksesta ei tuo käräjäoikeudelle mainittavasti uusia tehtäviä. Ehdotuksen mukaan käräjäoikeus voi tarvittaessa määrätä valtuutetun sijaisen joko sitä koskevasta hakemuksesta tai ratkaisupyynnön johdosta holhousviranomaisen määrättyä sijaisen, minkä lisäksi laissa on tuomioistuimelle osoitettu eräitä muita käräjäoikeuden työmäärän kannalta vähämerkityksellisiä asioita. Laki edunvalvontavaltuutuksesta vaikuttaa välittömästi ennen kaikkea holhousviranomaisen toimintaan.  

	Käräjäoikeudessa holhousasioina käsiteltävien hakemusasioiden käsittelyn kannalta merkityksellisiä ovat ehdotetut muutokset holhoustoimilakiin.

	Ehdotetussa holhoustoimilain muutoksessa on esitetty holhousviranmaisen toimivallan laajentamista eräisiin asiaryhmiin, joissa asia on luonteeltaan niin selvä ja riidaton, että oikeusturvasyyt eivät edellytä tuomioistuinkäsittelyä. Selvien ja riidattomien asioiden siirtäminen pois tuomioistuimesta on hyväksyttävä tavoite. Näistä holhoustoimiviranomaisen päätöksistä ei voida ennakoida tehtävän mainittavia määriä ratkaisupyyntöjä käräjäoikeuteen.

	Lisäksi ehdotetuissa holhoustoimilain muutoksissa on onnistuneesti puututtu kysymyksiin, jotka ovat oikeuskäytännössä osoittautuneet ongelmallisiksi. Näitä kysymyksiä ovat läheisten piirin määrittely edunvalvojan esteellisyyttä arvioitaessa ja edunvalvojaa määrättäessä edunvalvontaan haettavan kuulemista koskeva sääntely.   

2. Yksityiskohtaiset kannanotot

2.1. Holhoustoimilain muuttaminen

	Ehdotetut muutokset ovat pääosin perusteltuja. Käytännössä ongelmia on aiheuttanut ennen kaikkea kysymys siitä, miten edunvalvojan määräämistä koskevassa asiassa toteutetaan kuulemistilaisuuden varaaminen sen henkilön osalta, jonka edunvalvonnasta on kysymys. 

	Voimassa olevan holhoustoimilain 73 §:stä on pääteltävissä, että edunvalvojan määräämistä koskevassa asiassa on kuulemistilaisuus poikkeuksetta varattava. Toimintakelpoisuuden rajoittamista koskevassa asiassa asia voidaan 74 §:n mukaan kuitenkin ratkaista henkilöä kuulematta, jos kuuleminen on kuultavan tilan vuoksi mahdotonta tai aiheuttaa hänelle kohtuutonta haittaa. Kun toimintakelpoisuuden rajoittaminen merkitsee voimakkaampaa puuttumista henkilön oikeuksiin kuin edunvalvojan määrääminen, on epäjohdonmukaista, että sellaisessa asiassa voidaan kuulemisesta luopua, kun edunvalvojan määräämistä koskevassa asiassa kuulemistilaisuus on aina varattava. Johdonmukaisuuden nimissä kuulemistilaisuus tulisi poikkeuksetta varata kummassakin tapauksessa tai kummassakin tapauksessa kuulemisesta tulisi voida luopua. Jos kuulemistilaisuuden varaamisesta luopumisen edellytykset olisivat erilaiset, tulisi niiden olla edunvalvojan määräämistä koskevassa asiassa lievemmät kuin toimintakelpoisuuden rajoittamista koskevassa asiassa.

	Käytännössä edunvalvojan määräämistä koskevissa asioissa esitetään usein lääkärintodistus, jonka mukaan henkilöä itseään ei voida kuulla, koska hän ei ymmärrä edunvalvojan määräämistä koskevaa asiaa. Näissä tilanteissa tulisi ehdoton kuulemisvelvollisuus huomioon ottaen määrätä edunvalvoja oikeudenkäyntiä varten (prosessiedunvalvoja) 82 §:n nojalla, jos määrääminen on sen, jonka edunvalvontaa hakemus koskee, oikeusturvan kannalta tarpeellista. Ehdotettu holhoustoimilain 73 pykälän 4 momentin muutos ei tuo asiallista muutosta voimassa olevaan sääntelyyn. Ehdotettu muutos kuitenkin korostaa henkilökohtaisen kuulemistilaisuuden varaamisen ehdottomuutta siten, että se on varattava silloinkin, vaikka muu selvitys osoittaisi, että henkilö ei ymmärrä asian merkitystä eikä häntä voida kuulla. 
	Kysymys siitä, milloin prosessiedunvalvojan määrääminen on henkilön oikeusturvan kannalta tarpeellista, on tulkinnanvarainen. Ehdotetun 73 §:n 4 momentin perustelujen mukaan tämä edellytys täyttyy tilanteissa, jossa asia on riidaton niin edunvalvonnan tarpeen kuin henkilön osalta. Käräjäoikeuden käsityksen mukaan tarpeellisuus tulee voida arvioida KKO:n ratkaisusta 2004:38 ilmenevin tavoin arvioimalla kokonaisvaltaisesti mm. sitä, voisiko prosessiedunvalvoja selvittää päämiehen mielipidettä, mistä asiassa on kyse, millaisia väitteitä on esitetty ja mitä muuta selvitystä käräjäoikeudelle on esitetty. Voimassa oleva lakiteksti sinällään mahdollistaakin laajan harkintavallan tuomioistuimessa, eikä lakitekstiä tältä osin ehdoteta muutettavaksi. Ehdotetun 73 §:n 4 momentin perustelut viittaavat kuitenkin huomattavasti rajoitetumpaan harkintamahdollisuuteen. 

	Käräjäoikeus lisäksi toteaa, että jos prosessiedunvalvoja jouduttaisiin määräämään aina, kun asia on joltain osin riitainen, johtaisi se useisiin prosessiedunvalvojamääräyksiin kuukausittain. Tämä ei ole myönteinen seikka arvioitaessa yleisten edunvalvojien työtaakkaa, eikä käräjäoikeudella ole järjestelmää, jolla edunvalvojia voitaisiin määrätä asianajajien keskuudesta. Lisäksi edunvalvontaan haettavan henkilön taloudellisten resurssien huomioon ottaminen puhuu prosessiedunvalvojan määräämistä vastaan tilainteissa, joissa prosessiedunvalvojan määräämisestä ei voida ennakoida saatavan mitään konkreettista hyötyä. 

	Käräjäoikeus katsoo, että ehdotuksen perusteluissa mainitut perusteet henkilökohtaisen kuulemistilaisuuden poikkeuksettomaan varaamiseen aina kun tiedoksianto saadaan toimitettua ovat sinänsä hyväksyttävät. 

	Ehdotetun holhoustoimilain 73 §:n 4 momentin sanamuodon osalta käräjäoikeus toteaa, että koska kuulemistilaisuuden varaaminen lienee mahdollista toteuttaa myös varaamalla kuultavalle tilaisuus antaa kirjallinen lausuma, olisi onnistuneempaa aloittaa momentti sanoin “Jos kuulemistilaisuuden varaamista koskevaa tiedoksiantoa...”. 

	Käytännössä on ilmennyt tarvetta myös edunvalvojan määräämistä koskevissa asioissa kuulla pääkäsittelyn ulkopuolella sitä, jonka edunvalvonnasta on kysymys. Käräjäoikeus katsoo, että 74 §:n 2 momentista ilmenevä sääntely tulisi selvyyden vuoksi ulottaa myös edunvalvojan määräämistä koskevaan asiaan esimerkiksi siirtämällä se uuteen 74 a §:än, joka soveltuisi 73 §:ssä ja 74 §:ssä tarkoitettuihin asioihin. Toisaalta jos oikeudenkäymiskaaren sääntelyn asian käsittelemisestä pääkäsittelyn ulkopuolella voidaan katsoa kattavan myös nämä tilanteet, voitaisiin tilanne selkiyttää kumoamalla kyseinen 2 momentti. 

2.2. Laki edunvalvontavaltuutuksesta
 
	Edunvalvontavaltuutus tulee olemaan siinä määrin uusi valtuutusmuoto, että sen merkityksestä ja mahdollisuuksista tullee olemaan epäselvyyttä kansalaisten keskuudessa. Jotta valtuuttaja kykenisi käyttämään hyväkseen valtuutetun toimivallan yksilöllistä määräämistä koskevaa sääntelyä ja ymmärtämään valtuutuksen merkityksen, voitaisiin valtakirjan laatimista varten vahvistaa lomake. Lomakepohjassa voitaisiin tuoda esiin valinnaisia vaihtoehtoja valtuutetun toimivallan laajuudesta, hänen toimintansa valvonnasta yms. Lomakkeen yhteydessä voitaisiin myös informoida valtuuttajaa valtuutuksen merkityksestä. Tämä edistäisi esitetyn valtuutusmuodon kokonaisvaltaista hyödyntämistä ja mahdollisesti vähentäisi tilanteita, joissa valtuutuksen epäselvyyden vuoksi jäisi tulkinnan varaan, onko kysymyksessä edunvalvontavaltuutus vaiko oikeustoimilaissa tarkoitettu valtuutus. Vahvistetun lomakkeen käyttämisen ei luonnollisesti tarvitsisi olla pätevän valtuutuksen edellytys. 

	Perintökaaren uudistushankkeessa on esitetty, että testamentti voitaisiin tehdä viranomaisen läsnäollessa. Jos myös edunvalvontavaltakirja olisi mahdollista tehdä vastaavalla tavalla, on uskottavaa, että tämä mahdollisuus edelleen edistäisi valtakirjan antamista ja sisältöä koskevaa harkintaa ja vähentäisi valtakirjan tekemishetken olosuhteisiin liittyviä epäselvyyksiä ja niistä johtuvia riitoja. Edunvalvontavaltakirjan tekeminen samoin kuin testamentin tekeminen ajankohtaistuu usein tilanteessa, jossa henkisten kykyjen heikkeneminen on jo ennakoitavissa. Tästä syystä voidaan olettaa siinä prosessissa, jossa valtuuttajan oikeustoimikelpoisuus valtakirjan tekemishetkellä tutkitaan, esitettävän testamenttioikeudenkäynnin tavoin väitteitä väärinkäytöksistä asiakirjan laatimis- ja antamishetkellä.
   
	Ehdotetun lain 11 §:n sääntelyn tarkoitus on ymmärrettävissä lakitekstistä ja perusteluista, mutta jonkin verran hämmennystä aiheuttaa käsitteiden käyttö perusteluissa ja lakitekstissä. Onko mahdollista ennen valtuutuksen voimaantuloa ilmoittaa tai muuten ilmaista, että valtuutus ei enää ole voimassa? 
	
	Ehdotetun lain 22 §:n mukaan holhousviranomainen tutkii edunvalvontavaltuutusta vahvistaessaan muun muassa sen, että valtuuttaja on ollut 3 §:n mukaan kelpoinen tekemään valtakirjan. Lain perusteluista on pääteltävissä, että oikeustoimikelpoisuuden arviointi tapahtuisi yleensä kirjallisessa menettelyssä. Jos esimerkiksi valtuuttajan läheinen katsoo valtuuttajan olleen oikeustoimikelvoton valtakirjan tehdessään, hän voinee hakea muutosta holhousviranomaisen päätökseen, jolla edunvalvontavaltuutus on vahvistettu. Samanaikaisesti (tai valitusta ajamattakaan) hän voinee yleisessä tuomioistuimessa kanteella ajaa asiaa, jossa valtuuttajan vahvistettaisiin olleen oikeustoimikelvoton valtakirjan tekemisen hetkellä. Jos hänen kanteensa yleisessä tuomioistuimessa menestyisi, olisi valtuuttajan oikeustoimikelpoisuudesta valtakirjan tekemishetkellä olemassa kaksi ristiriitaista ratkaisua. Ottaen huomioon edellä esitetyn esimerkin kaltainen päällekkäisten toimivaltojen ongelma, holhousviranomaisen tehtäväksi esitetyn 3 §:n mukaisen oikeustoimikelpoisuuden tutkimisen suppeus sekä se, että tämäntyyppisten asioiden käsittely kuuluu yleisen tuomioistuimen tyypilliseen toimialaan, käräjäoikeus esittää, että ehdotetun lain 22 §:n 1-momentista poistettaisiin 1-kohta. Holhousviranomainen tutkisi siten sen, että valtakirja on muodollisesti oikein tehty ja että valtuuttaja on tullut kykenemättömäksi hoitamaan valtuutuksen piiriin kuuluvia asioita. Jos joku, jonka oikeuksiin asia vaikuttaa, haluaa saattaa valtuuttajan oikeustoimikelpoisuuden valtakirjan tekemisen hetkellä oikeuden tutkittavaksi, hän voisi nostaa kanteen yleisessä tuomioistuimessa. 

	Toinen tapa vähentää rinnakkaisten toimivaltojen aiheuttamia ongelmia voisi olla ratkaisupyyntö -menettelyn laajempi käyttöönotto, eli muutoksenhaku holhousviranomaisen päätöksistä ohjattaisiin useammissa tapauksissa yleiseen tuomioistuimeen.  

	Ehdotetun lain 24 §:n mukaan holhousviranomainen voi tarvittaessa varata valtuuttajan eräille läheisille tilaisuuden tulla kuuluksi valtuutuksen vahvistamista koskevan hakemuksen johdosta. Esityksen perusteluissa on holhousviranomaiselle jätetty laaja harkintavalta sen suhteen, milloin läheisiä kuullaan. Kun toisaalta käytännössä usein kyseiset läheiset henkilöt pyrkivät hoitamaan henkisiltä kyvyiltään heikentyneen henkilön asioita, voi epäselviä tilanteita aiheuttaa se, että läheiset eivät tiedä edunvalvontavaltuutuksen tulleen voimaan. Tästä syystä voitaisiin säätää, että valtuutetun tulee ilmoittaa valtuuttajan ko. lainkohdassa mainituille läheisille valtuutuksen voimaantulosta, jos ko. läheisiä ei ole kuultu edunvalvontavaltuutuksen vahvistamista koskevan hakemuksen johdosta. 

3. Lausunnon valmistelu

	Tampereen käräjäoikeudessa ovat lausuntoa valmistelleet käräjätuomari Jouko Strander ja käräjäviskaali Virpi Pirhonen.

	Tampereella 14.12.2004

	Reko Vilpas
	laamanni