17.8.2005										Dnro 1495/5/05

Oikeusministeriölle									

Viite: Oikeusministeriön kirje 12.5.2005 (OM 017:00/2003; OM15/41/2003)

LAUSUNTO		Oikeusministeriö on viitekohdassa mainitussa kirjeessään pyytänyt eduskunnan oikeusasiamieheltä lausuntoa IPR-työryhmän mietinnöstä (Oikeusministeriön työryhmämietintö 2005:2) ja siihen sisältyvästä ehdotuksesta aineettomia oikeuksia koskevien asioiden käsittelystä tuomioistuimissa koskevaksi lainsäädännöksi.

Lausuntonani esitän kohteliaimmin seuraavan.

1
Ehdotetun lainsäädännön tarpeellisuus

Pidän työryhmän mietinnön lähtökohtaista kysymyksenasettelua perusteltuna. Mietinnössä (s. 33- ja 50-) on pohdittu kysymystä teollisoikeudellisten asioiden käsittelyn jakautumisesta hallinnolliseen menettelyyn (oikeuden myöntäminen) ja tuomioistuinmenettelyyn yleisissä tuomioistuimissa (oikeuden mitätöiminen). Nykyjärjestelmään liittyy sisäänrakennettu riski siitä, että aineellisen lain soveltamiskysymyksissä tehdään keskenään ristiriitaisia tulkintoja. Hajautettu järjestelmä merkitsee myös immateriaalioikeudellisen asiantuntemuksen pirstoutumista eri tuomioistuinlinjoille. Työryhmän mietinnöstä ilmenevällä tavalla ongelmallista on myös se, että nykyisin patentti- ja tavaramerkkiasioissa – kuten myös hyödyllisyysmallin ja piirinmallin kohdalla – voi esiintyä yhtäaikaisia prosesseja PRH:n valituslautakunnassa (tavaramerkin rekisteröintiä vastaan) ja Helsingin käräjäoikeudessa (tavaramerkin mitättömäksi julistamiseksi). Tähän sisältyy paitsi riski epäyhtenäisestä oikeuskäytännöstä, myös jommankumman prosessin tai molempien prosessien viivästymisestä.

Uusi laki pyrkii korjaamaan mainittuja epäkohtia, ja olisi siten nähdäkseni ilmeisen tarpeellinen.

2
Työryhmän esittämät muutostarpeet

	Teollisoikeudellisten riita- ja rikosasioiden käsittelyn muutostarpeet

Teollisrikosasioiden oikeuspaikkasääntelyä on mietinnön mukaan (s. 36) perusteltua täsmentää, koska asia on aiheuttanut epäselvyyksiä käytännössä. Työryhmä pitää teollisoikeuksien sääntelyn ongelmallisimpana piirteenä SopMenL:n mukaisten vilpillisen kilpailun ehkäisemistä ja salassa pidettävän tiedon suojaa koskevien asioiden käsittelyjärjestystä. Työryhmä katsoo (s. 36–37), että esimerkiksi vilpillisen kilpailun ehkäisemisellä ja tunnusmerkkien suojalla on niin paljon yhtymäkohtia, että prosessit tulisi voida nostaa samassa tuomioistuimessa. 

	Tekijänoikeusasioiden käsittelyn muutostarpeet

Työryhmän mietinnön mukaan ongelmia ei esiinny yhtä paljon tekijänoikeudellisten asioiden käsittelyssä kuin teollisoikeudellisissa asioissa. Kuitenkin tekijänoikeusasioissakin vaaditaan enenevissä määrin asiantuntemusta, ja ongelmia aiheuttaa myös se, että tuomioistuimissa haetaan nykyisin usein suojaa useamman suojamuodon perusteella, tai kiistetään tiettyyn immateriaalioikeuteen perustuva kanne toisen immateriaalioikeuden antamalla suojalla. Yleisten oikeuspaikkasäännösten soveltaminen on johtanut siihen, että prosesseja on jouduttu toteuttamaan peräkkäin eri tuomioistuimissa (jolloin suojaa on tietyssä prosessissa voitu hakea vain tietyllä perusteella).

	Turvaamistoimiasioihin ja todistelunturvaamislakiin liittyvät muutostarpeet

Työryhmän mukaan OK 7 luvun 4 §:n säännös turvaamistoimiasian toimivaltaisesta tuomioistuimesta jättää epäselväksi tilanteen, jossa Helsingin käräjäoikeuteen keskitettyihin teollisoikeusasioihin liittyy turvaamistoimihakemus, ja kun pääasia ei ole vireillä eikä vastaajan kotipaikka ole Helsinki. Käytännössä turvaamistoimia on haettu sekä Helsingin käräjäoikeudesta että vastaajan kotipaikan käräjäoikeudesta. 

	Teollisoikeuden myöntämiseen liittyvät muutostarpeet

Mietinnön mukaan ainoa huomattava epäkohta PRH:ssa tapahtuvan menettelyn osalta on käsittelyn hitaus, erityisesti patenttiasioissa (joissa keskimääräinen käsittelyaika on noin kolme vuotta). Suullisten käsittelyiden vähäinen määrä PRH:n valituslautakunnassa (ja se ettei lautakunta täytä riippumattomalle tuomioistuimelle asetettuja edellytyksiä) nähdään myös ongelmallisena (koska valitusinstanssissa eli korkeimmassa hallinto-oikeudessa suulliset käsittelyt ovat myös harvinaisia).

3
Uudistusehdotuksen päälinjaukset

Ehdotuksen perusvalinta eli nykyisestä teollisoikeusasioiden käsittelyn kahtiajaosta luopuminen on yllä mainittujen epäkohtien sekä tuomarikunnan erityisasiantuntemuksen kehittämistarpeiden valossa perusteltu. Keskeinen ehdotus suullisten käsittelyiden lisäämisestä (s. 42–43) on kannatettava. Lähtökohta siitä, ettei immateriaalioikeudellisten asioiden käsittelemistä varten tule perustaa uutta erityistuomioistuinta (s. 46 ja 55) on myös perusteltu.

4
Kehittämisvaihtoehdot

	Riita- ja rikosasioiden keskittäminen

Tässä vaihtoehdossa samaan tuomioistuimeen (Helsingin käräjäoikeuteen) keskitettäisiin tekijänoikeudelliset ja teollisoikeudelliset riita- ja rikosasiat sekä näihin liittyvät OK 7 luvun mukaiset turvaamistoimiasiat. Ehdotuksella ei muutettaisi nykyistä menettelyä hallinnollisessa järjestyksessä ratkaistavien asioiden (kuten teollisoikeuksien rekisteröinnin) osalta, joista asioista jatkossakin valitettaisiin korkeimpaan hallinto-oikeuteen. 

Työryhmä piti tätä vaihtoehtoa helpoimmin toteutettavissa olevana mutta samalla melko huonona työryhmälle annetut tehtävät huomioon ottaen, erityisesti koska menettely säilyttäisi kahtiajaon teollisoikeusasioiden käsittelyssä tuomioistuimissa (s. 65). 

	Riita-asioiden ja hallinnollisessa menettelyssä käsiteltävien valitusten keskittäminen

Vaihtoehdossa samaan tuomioistuimeen (markkinaoikeuteen) keskitettäisiin tekijänoikeutta ja teollisoikeuksia koskevat riita-asiat, näihin liittyvät OK 7 luvun mukaiset turvaamistoimiasiat sekä valitukset, jotka koskevat rekisteriviranomaisen päätöstä teollisoikeuksien myöntämistä koskevaan hakemukseen tai hakemusta vastaan tehdyn väitteen ratkaisemista (lukuun ottamatta toiminimiasioita). Mallissa asian laatu ratkaisisi sen, soveltaisiko tuomioistuin OK:n siviiliprosessuaalisia sääntöjä vai hallintolainkäyttömenettelyn säännöksiä – tämä merkitsisi poikkeusta perustuslain mukaisesta tuomioistuinten kahtiajaosta. Valinta vaikuttaisi myös muutoksenhakureittiin; muutoksenhaku tapahtuisi joko korkeimpaan oikeuteen tai korkeimpaan hallinto-oikeuteen (joko suoraan tai valitusluvan ehtoisesti). Rikosoikeudelliset asiat jätettäisiin mallissa ROL:n forumsäännösten mukaisiin yleisiin tuomioistuimiin.

Työryhmän mukaan tämä vaihtoehto toteuttaisi edellistä paremmin tavoitteen yhtenäistää immateriaalioikeusasioiden käsittely yhteen tuomioistuimeen. Mallin ongelmaksi nähdään jäävän erityisesti se, että samaa oikeutta koskevat yhtäaikaiset, erilliset prosessit jäisivät mahdollisiksi, samoin kuin rikosasioiden käsittelyn jääminen erilliseksi. Työryhmä piti myös kyseenalaisena, riittäisikö valituslupaa edellyttävä valitusmahdollisuus korkeimpaan oikeuteen täyttämään oikeudenmukaiselle oikeudenkäynnille asetetut vaatimukset riita-asioiden osalta (s. 65–66). 

	Kattavaan keskittämiseen perustuva ratkaisu

Kattavimmassa kehittämisvaihtoehdossa niin riita-, rikos- kuin hallinnolliset asiat keskitettäisiin samaan tuomioistuimeen. Työryhmä piti tätä mallia parhaana työryhmän toimeksiannon ja sidosryhmien kannanottojen kannalta.

Vaihtoehtoina on pohdittu Helsingin käräjäoikeutta ja markkinaoikeutta. Käräjäoikeusvaihtoehdossa työryhmä on lähtenyt OK 8 luvun mukaisten säännösten soveltamisesta rekisteriviranomaisten päätöksistä tehtyjen valitusten käsittelyyn. Markkinaoikeusmallissa menettelysääntely sen sijaan pohjautuisi hallintolainkäyttölakiin. OK 7 luvun säännöksiä sovellettaisiin vaihtoehdosta riippumatta turvaamistoimiasioissa, vastaavasti todistelun turvaamisasioissa sovellettaisiin riita- ja rikosprosessin säännöksiä. 

Käräjäoikeusmallissa (s. 63–64) valitustie ohjautuisi Helsingin hovioikeuteen ja edelleen korkeimpaan oikeuteen (mikä edellyttäisi valituslupaa). Markkinaoikeusmallin muutoksenhakujärjestely olisi monimutkaisempi, koska asian laadusta riippuen valitusreitti kulkisi joko a) suoraan korkeimpaan oikeuteen (jolta tulisi saada valituslupa), b) Helsingin hovioikeuteen ja korkeimpaan oikeuteen tai c) suoraan korkeimpaan hallinto-oikeuteen (jolta joko edellytettäisiin valituslupaa tai sitten ei). 

Työryhmän näkemykseen siitä, että kokonaiskeskittäminen olisi perustellumpaa tehdä Helsingin käräjäoikeuteen (s. 67–69), voidaan yhtyä. Malli olisi selväpiirteisempi kuin markkinaoikeusmalli, jonka monimutkaiset muutoksenhakujärjestelyt voisivat aiheuttaa tulkintaepäselvyyksiä. Työryhmän tarpeellisena pitämä (käräjäoikeus)mallin täydennys siten, että tekijänoikeusasioiden osalta olisi olemassa mahdollisuus valita oikeuspaikka (Helsingin käräjäoikeuden tai yleisen oikeuspaikan välillä), ei nähdäkseni ole ongelmallinen. Asioiden keskittäminen markkinaoikeuteen rikosjuttujen osalta voisi lisäksi nähdäkseni olla jossain määrin ongelmallista Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan ja 7. lisäpöytäkirjan 2 artiklan edellyttämän muutoksenhakumahdollisuuden osalta (koska muutoksenhaun mahdollisuus jäisi riippumaan siitä, myöntääkö korkein oikeus valitusluvan). 

5
Patenttituomioistuimen kokoonpano

Ehdotuksen mukaan aineettomia oikeuksia koskevat asiat (pois lukien toiminimien myöntäminen) keskitettäisiin Helsingin käräjäoikeuteen perustettavaan erityiskokoonpanossa toimivaan patenttituomioistuimeen. Myös näihin asioihin liittyvät turvaamistoimiasiat keskitettäisiin patenttituomioistuimeen. 

Valitusasioissa tuomioistuin toimisi ehdotetun 15 §:n 1 momentin mukaan kokoonpanossa, jossa puheenjohtajana on patenttituomari ja jäseninä kaksi asiantuntijajäsentä. Riita-asioissa kokoonpanoon tulisi kuulua kolme käräjätuomaria, joista kahden tulee olla patenttituomareita. Kokoonpanossa olisi tietyissä asiaryhmissä myös kaksi asiantuntijajäsentä. Valmisteluvaiheessa päätökset tekisi puheenjohtaja yksin. 

Sääntelymalli vastaa perustaltaan maaoikeusasioiden käsittelyn kokoonpanoon liittyvää sääntelyä. Muutosta merkitsisi se, että asiantuntijajäsenet kuuluisivat tuomioistuimen kokoonpanoon (nykyään he eivät kuulu tuomioistuimen kokoonpanoon vaan antavat vain erillisen lausunnon). Asiantuntijoiden kuuluminen patenttituomioistuimen kokoonpanoon olisi perusteltua mietinnön s. 162 esitetyin tavoin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön valossa. Tätä oikeuskäytäntöä tukee nähdäkseni myös korkeimman oikeuden ennakkoratkaisu KKO 2002:68. 

Asiantuntijajäsenten sivutoimisuus on tuomioistuimen riippumattomuuden kannalta jossain määrin ongelmallinen seikka. Sivutoimisia asiantuntijajäseniä on muun muassa sotilasoikeudenkäyntilain (326/1983) mukaisissa asioissa. Heidät nimittää joko hovioikeus, korkein oikeus tai tasavallan presidentti kahden vuoden toimikaudeksi. Sivutoimisia asiantuntijajäseniä on esimerkiksi myös merilain (674/1994) mukaisissa asioissa (21 luvun 1 ja 2 §). Asiantuntijajäsenet nimittää merioikeus kaksivuotiskaudeksi. 

Todettuun nähden se, että patenttituomioistuimen (sivutoimisen) asiantuntijajäsen toimikausi olisi neljä vuotta, lienee hyväksyttävän pitkä kausi. Toimikautensa aikana jäsenillä tulee myös ehdotetun mukaisesti olla tuomareille säädetty virassapysymisoikeus. Valtioneuvoston asema nimittävänä viranomaisena vastaa markkinaoikeuslain (1527/2001) sääntelyä. Jossain määrin epäjohdonmukaisena voidaan mielestäni pitää sitä, että ehdotuksen mukaan hovioikeuden kokoonpanossa valitusasiaa käsiteltäessä ei enää olisi asiantuntijajäseniä (s. 175).

Rikosasioihin liittyvien oikeusturvavaatimusten johdosta on perusteltua, että myös aineettomiin oikeuksiin liittyvät rikosasiat käsitellään lähtökohtaisesti normaalissa rikosasioiden kokoonpanossa. Oikeusturvan kannalta on perusteltua, että istunnon puheenjohtaja olisi patenttituomari. 

6
Käsittelyjärjestys patenttituomioistuimessa

Patenttituomioistuimen käsittelemät asiat nähdään luonteeltaan indispositiivisina (s. 166). Patenttituomioistuimen rooli olisi tutkintaperiaatteen mukainen. Tuomioistuin tutkisi ehdotuksen 9 §:n mukaan tarvittaessa viran puolesta teollisoikeuden myöntämisen edellytykset ja esteet. Kontradiktorisen periaatteen vaatimusten toteutumisen johdosta olisi nähdäkseni tärkeää pitää kiinni mietinnön s. 169 todetusta, jonka mukaan asianosaisen huomiota tulee prosessinjohdon keinoin kiinnittää sellaiseen perusteeseen, jolla valitus voisi tulla viran puolesta hylätyksi, ja että seikasta annetaan asianosaiselle tilaisuus esittää käsityksensä.

Prosessuaalisesti menettelyssä noudatettaisiin oikeudenkäymiskaaren 8 luvun säännöksiä hakemusasioiden käsittelystä. Tämä voi OK 8 luvun 4 §:n tilanteissa johtaa myös riita-asioiden käsittelyjärjestyksen soveltamiseen. Ilmeisesti ehdotetun sääntelyn mukaista olisi myös OK 8 luvun 7 §:n sääntelyn noudattaminen, jonka mukaan asian käsittely jää sillensä esimerkiksi silloin, jos hakija/valittaja ei anna häneltä pyydettyä lausumaa tai jää pois istunnosta.

Nähdäkseni siitä, että (s. 170) patenttioikeudella olisi toimivalta kumota toimivaltaisen viranomaisen ratkaisu, muuttaa sitä tai palauttaa asia uuteen käsittelyyn, ilmenee että patenttituomioistuimella olisi muutoksenhakujärjestelmässä siten laajat toimivaltuudet, että muutoksenhakumenettelyn tulee tarvittaessa turvata asianosaisten oikeus suulliseen käsittelyyn (ks. Pellonpää, Matti: Euroopan ihmisoikeussopimus (2005) s. 368–369). OK 8 luvun säännösten soveltaminen näyttäisikin turvaavan tarvittavien suullisten käsittelyiden toteuttamisen.

7
Säätämisjärjestys

Työryhmän näkemykset jakautuivat siinä, olisiko poikkeaminen perustuslaissa vahvistetusta tuomioistuinjärjestelmän kahtiajaosta (siten että valittaminen hallinnollisessa menettelyssä käsiteltyjen osalta ohjautuisi yleiseen tuomioistuimeen) riittävän perusteltua käsillä olevassa tapauksessa (s. 70–72 ja 191–192) Vähemmistö katsoi, ettei teollisoikeuksia koskevassa hallinto-oikeudellisessa muutoksenhakujärjestelmässä ollut ilmennyt niin vakavia puutteita tai ongelmia, että poikkeaminen yleisten ja hallintotuomioistuinten asiajaosta olisi perusteltua. Enemmistö korosti nykyjärjestelmään liittyvän samanaikaisia ja päällekkäisiä prosesseja eri tuomioistuinlinjoilla, ja piti uudistusta tarpeellisena, jotta asianosaiset saisivat ratkaisun asioihinsa nykyistä yksinkertaisemmin ja nopeammin ja jotta asiantuntemus kehittyisi tehokkaammin tuomioistuinlaitoksessa. Mietinnössä esitetyt perustelut normaalille lainsäätämisjärjestykselle ovat nähdäkseni hyväksyttäviä.

Apulaisoikeusasiamies			Petri Jääskeläinen

Oikeusasiamiehensihteeri			Pasi Pölönen