Hämeentie 5 a
00530 Helsinki

Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto

Viite: Opetusministeriön kirje 14.12.2005 (OM 8/41/2005)
Asia: Suomen Helluntaikirkon lausunto vihkimisoikeustyöryhmän mietinnöstä (2005:28)

Yleistä
Pidämme mietinnössä ehdotetun lain laatimista hyvänä ja selkeyttävänä toimenpiteenä, joka on omiaan korostamaan avioliittoon vihkimisen luonnetta julkisena hallintotehtävänä. Samalla se korostaa välillisesti avioliiton asemaa ja merkitystä. 
Työryhmä on mietinnössään esittänyt selkein perusteluin, että kirkollinen vihkimisoikeus säilytetään vaihtoehtona siviilivihkimiselle ja että kirkollinen vihkiminen on lain nojalla mahdollista suorittaa kahden kansankirkon lisäksi rekisteröidyissä uskonnollisissa yhdyskunnissa. Tämä käytäntö on vahvistamassa uskonnonvapauden ja kansalaisten tasavertaisuuden periaatteita. Mielestämme työryhmä on myös perustellut hyvin sen, että uskonnonvapaus ja kansalaisten tasavertaisuus eivät kuitenkaan edellytä vastaavanlaisen vihkimisoikeuden myöntämistä myös niin sanotuille katsomusyhteisöille (sivu 5-6), koska kaikilla niillä, jotka eivät halua vakaumuksensa mukaista kirkollista vihkimistä, on tasavertainen mahdollisuus siviilivihkimiseen.

Yksityiskohtaisia havaintoja
1 §. Lain soveltamisala rajataan selkeästi rekisteröityihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. Rajaus on sinänsä selkeä, mutta paljastaa osaltaan uskonnonvapautta ja kirkkojen ja uskonnollisten yhdyskuntien tasa-arvoa vastaan sotivan perusasian kahden kirkon erityisasemasta. Evankelis-luterilaisen kirkon ja ortodoksisen kirkkokunnan vihkimisoikeudesta säädettäisiin edelleen siviilivihkimisen tavoin avioliittolaissa, kun taas muita uskonnollisia yhdyskuntia varten tarvitaan oma erillislakinsa. Tämän perustavaa laatua olevan epäkohdan korjaaminen vaatii niin suurta ajattelun muutosta lainsäädännössämme, että siihen ei ole mahdollisuutta puuttua tämän lain laatimisen yhteydessä.
Kysymys kirkkojen ja uskonnollisten yhdyskuntien julkis- ja yksityisoikeudellisuudesta ei kaikilta osin ole riittävän selväpiirteinen. Sitä on omiaan tässäkin yhteydessä hämmentämään se, että yksityisoikeudelliset yhteisöt hoitavat julkisoikeudellisia tehtäviä.
2 §. Ehdotuksessa esitetään luopumista vihkimisoikeuden myöntämisestä kollektiivisesti uskonnolliselle yhdyskunnalle ja sen myöntämistä sen sijaan yhdyskuntaan kuuluvalle henkilölle. Muutosta perustellaan sillä, että näin vihkimisoikeuden myöntäneellä viranomaisella on entistä parempi mahdollisuus valvoa myönnetyn oikeuden käyttämistä lain edellyttämällä tavalla.
Uutena uskonnollisena yhdyskuntana Helluntaikirkko ei näe nykyiseen käytäntöön välttämätöntä muutostarvetta. Helluntaikirkolla ei kuitenkaan sinänsä ole tätä muutosta vastaan mitään huomauttamista, koska edelleen vihkimisoikeutta koskeva anomus tehtäisiin yhdyskunnan nimissä, mitä pidämme välttämättömänä. Esitetyt edellytykset vihkimisoikeuden myöntämiselle ovat muilta osin selkeät, mutta pykälän kohdan 3) maininta ”jolla voidaan katsoa olevan riittävät edellytykset vihkimisen asianmukaiseen toimittamiseen” herättää kysymyksiä. Yksityiskohtaisissa perusteluissa mainitaan tässä yhteydessä 4 §, missä asiaa täsmennetään viittaamalla siihen, millä tavoin asianomainen yhdyskunta on huolehtinut vihkioikeutta hakevan henkilön perehdyttämisestä asiaan. Pidämme asiaa periaatteessa hyvänä, kunhan tähän viranomaisharkintaa edellyttävään kohtaan saadaan käytännössä selkeät toimintamallit, joiden mukaan voidaan päästä valtakunnallisesti ja yhdyskuntakohtaisesti hakijoiden tasavertaiseen kohteluun.
3 §. Työryhmä ehdottaa vihkimisoikeuden myöntäväksi ja sen käyttöä valvovaksi viranomaiseksi maistraattia opetusministeriön sijaan. Ehdotuksessa todetaan, että erikseen sisäasiainministeriön asetuksella säänneltäisiin sitä, mikä yksittäinen maistraatti olisi asiassa toimivaltainen. Ehdotuksesta ei käy selville, myönnettäisiinkö tämä asema yhdelle, usealle vai mahdollisesti kaikille maistraateille. Jos viranomaisasema tulee useammalle maistraatille, tulee säännöksien olla niin selkeitä, että käytäntö eri maistraattien kesken pysyy johdonmukaisesti yhtenäisenä.
4 §. Lakiehdotuksessa mainitaan ”selvitys siitä, miten yhdyskunta on huolehtinut hänen perehdyttämisestään vihkimisen edellytyksiin, vihkimisessä noudatettavaan menettelyyn sekä vihkijän velvollisuuksiin ja vastuuseen”. Yksityiskohtaisissa perusteluissa todetaan, että selvityksestä ei tulisi lakiin säännöksiä, vaan sen antaminen jäisi yhdyskunnan harkintaan (s. 10). Ehdotus on varmaankin toiminnan joustavuuden kannalta hyvä, kunhan siinä päästään käytännössä riittävään yhdenmukaisuuteen, jotta viranomaisen harkintaan perustuvat päätökset olisivat kaikin osin johdonmukaisia.
5 §. Kielilain säännöksistä poikkeavaa mahdollisuutta käyttää vihkitoimituksessa yhdyskunnan käyttämää kieltä on pidettävä uskonnonharjoittamisen vapauden kannalta hyvänä mahdollisuutena.
6 §. Ei lausuttavaa.
7 §: Vihkimisoikeuden peruuttamisen osalta pidämme todella tärkeänä, että niin yhdyskunnalla kuin vihkijällä on oikeus esittää vihkimisoikeuden peruuttamista. Lakiehdotus sisältää mielestämme riittävän selkeät perustelut ja ohjeet mahdolliselle peruuttamiselle.
8 – 9 §. Ei lausuttavaa.
10 §. Kahden vuoden siirtymäaikaa lain voimaantulosta uuteen järjestelmään siirtymiseksi jo myönnettyjen vihkimisoikeuksien osalta pidämme riittävänä. Ehdotuksesta ei käy ilmi, mitä selvityksiä jo aikaisemmin vihkimisoikeuden saaneilta ja vihkimisiä toimittaneilta vaaditaan nimenomaan vihkimiseen perehdyttämisen osalta heidän siirtyessään uuden lain piiriin. 

Muilta osin Suomen Helluntaikirkolla ei ole ehdotuksesta lausuttavaa.

Helsingissä tammikuun 27. päivänä 2006

SUOMEN HELLUNTAIKIRKON HALLITUS

______________________		______________________
Klaus Korhonen			Jouko Varis
Puheenjohtaja			Varapuheenjohtaja