HELSINGIN HOVIOIKEUS			LAUSUNTO
PL 76, Radanrakentajantie 5
00520 HELSINKI                                      
p: 01036 40500
f: 01036 40512 (kirjaamo)
s.p: helsinki.ho@om.fi				28.12.2006

OIKEUSMINISTERIÖLLE 

Asia	Lausunto riidattomien velkomusasioiden käsittelyn kehittämistä koskevasta työryhmämietinnöstä 2006:15 

Viite	Oikeusministeriön 24.10.2006 päivätty lausuntopyyntö OM 8/31/2005

I Yleistä	Työryhmä on viitannut mietinnössään Ulosotto 2000 -toimikunnan ja tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomitean mietintöihin. Hovioikeus on aiemmin antanut näistä kahdesta mietinnöstä pyydetyt lausunnot. Hovioikeus ei ole antamissaan lausunnoissaan nähnyt tarvetta siirtää riidatonta saatavaa koskevien asioiden käsittelyä käräjäoikeuksista ulosottoviranomaisen käsiteltäväksi. Hovioikeus toistaa mainituissa lausunnoissa sanotun tähän mietintöön liittyvin osin ja kunnioittavasti esittää yksityiskohtaisemmin kysymyksessä olevasta mietinnöstä seuraavan:

II Yksityistämisestä	Hovioikeus yhtyy työryhmän näkemykseen siitä, ettei velallisen passiivisuuteen perustuva yksityistämisvaihtoehto voi olla mahdollinen, mikäli halutaan pitää kiinni kansalaisten oikeusturvan nykytasosta. Yksityisessä menettelyssä ei ole mahdollista saavuttaa samaa oikeusturvan tasoa kuin julkiseen vallankäyttöön perustuvassa menettelyssä. Jatkosuunnitelmia tämän vaihtoehdon pohjalta ei ole syytä jatkaa. 

	Hovioikeus ei pidä poissuljettuna jatkovalmistelun käynnistämistä velallisen aktiivisuuteen perustuvan yksityistämisvaihtoehdon osalta. Velallisen nimenomainen suostumus yksityisessä perinnässä velkojan saatavan suoraan ulosottoon voisi mahdollistaa hyväksyttävän tavoitteen velallisen kustannusten pienentymisestä oikeudenkäyntimenettelystä aiheutuvien kulujen ja enemmän yksityisen perinnän välttämisen muodossa. Tällainen menettely voisi olla edullinen myös velkojan kannalta velkojan saadessa ulosottoperusteen oikeudenkäyntimenettelyä nopeammin. Menettelystä voidaan ajatella syntyvän jossain määrin ajallista ja taloudellista säästöä tuomioistuimille, vaikkei se luultavasti kovin yleisesti noudatettavaksi muodostuisikaan. Hovioikeus yhtyy Tatu Leppäsen lausumaan siitä, että malliin sisältyy paljon avoimia kysymyksiä, esimerkiksi miten ulosotossa tällaisessa asiassa meneteltäisiin ja lisäksi miten velallisen nimenomainen hyväksyttävä suostumus suoraan ulosottoon käytännössä toteutetaan. Velallisen aktiivisuuteen perustuva yksityistämisehdotus edellyttää siksi perusteellista jatkovalmistelua. 

III Siirtämisestä	1. Siirtäminen ulosottolaitokseen

	Hovioikeus yhtyy työryhmän esitykseen siitä, että riidattomien velkomusasioiden käsittely säilytetään tuomioistuimissa. Asioiden käsittelyn siirtämisellä ulosottoviranomaisen käsiteltäväksi ei ole saatavissa ajallista ja taloudellista säästöä. Täytäntöönpanoperusteen vahvistaminen on luonteva osa tuomioistuimen toimintaa ja se sopii paremmin tuomioistuimen kuin täytäntöönpanoviranomaisen tehtäväksi. Käräjäoikeuksissa on myös näiden asioiden käsittelyyn perehtynyt lainkäyttö- ja kansliahenkilökunta. 

	2. Siirtäminen toiseen tuomioistuimeen

	Tuomioistuinasia tulisi lähtökohtaisesti käsitellä oikeudenkäymiskaaren 10 luvun oikeuspaikkaa koskevien säännösten mukaisesti ja poikkeaminen nykyistä laillista tuomioistuinpaikkaa koskevista säännöksistä tulisi riidattomien velkomusasioidenkin kyseessä ollessa olla mahdollista lähinnä vain yksittäisten käräjäoikeuksien ruuhkautumistilanteen ratkaisemiseksi. Hovioikeus pitää työryhmän esitystä ruuhkaisten käräjäoikeuksien mahdollisuudesta siirtää niiden käsiteltäväksi tulevia riidattomia velkomusasioita määrätyn jakoalueen sisällä vapaan kapasiteetin yksiköihin periaatteessa kannatettavana. Tämä ns. siirtomalli voisi olla käyttökelpoinen keino yksittäisten käräjäoikeuksien ruuhkautumisen ratkaisemiseksi. Toisaalta hovioikeus nostaa esille kysymyksen siitä, ovatko riidattomat velkomusasiat tiettyjen käräjäoikeuksien ruuhkautumistilanteen helpottamisen kannalta merkityksellinen asiaryhmä. Oikeudenkäymiskaaren 10 luvun toimivaltasäännösten muuttamiseen ei ole syytä ryhtyä myöskään sen vuoksi, että tiettyjen vajaatehoisten käräjäoikeuksien työtilannetta ja tehokkuutta parannettaisiin. 

	Työryhmä on esittänyt, että siirtomallissa siirto ulotettaisiin koskemaan vain konekielisiä asioita. Riidattomista velkomusasioista saapuu konekielisenä noin puolet niiden kokonaismäärästä. Konekielisenä saapuvien asioiden käsittely on useimmiten ongelmatonta ja joutuisaa, koska tässä muodossa saapuvat haastehakemukset ovat pääsääntöisesti varsin laadukkaita. Yhden tavallisen velkomusasian ratkaisemiseen kuluu aikaa keskimäärin kaksi kertaa enemmän kuin konekielisen asian ratkaisemiseen. Hovioikeus kyseenalaistaa tähän nähden sen, saavutetaanko vain konekielisten asioiden siirtämisellä toivottua tuottavuuden lisäystä ja kokonaistaloudellista säästöä.
	
	Työryhmä on lisäksi esittänyt, että asioita voitaisiin siirrellä vapaasti koko valtakunnan alueella. Tiedoksiannoista toimitettiin vuonna 2005 haastetiedoksiantoina noin 80 prosenttia. Jos tilanne jatkuu samanlaisena, haasteasiakirjoja tultaisiin lähettämään sähköisesti ja postitse vastaajan kotipaikan käräjäoikeuden ja asiaa käsittelevän käräjäoikeuden kesken. Hovioikeuden käsityksen mukaan asian käsittelyn joutuisuus kärsisi eikä toivottuja taloudellisia säästöjä syntyisi. 

	Riidattoman asian muuttuessa riitaiseksi hovioikeus vastoin työryhmän näkemystä katsoo, että asia tulisi siirtää toimivaltaiseen käräjäoikeuteen heti sen tultua riitaiseksi ilman, että odotetaan suullisen käsittelyn toimittamisen tarpeellisuuden selviämistä. Riippumatta siitä, onko riitaiseksi tulleessa asiassa toimitettava pääkäsittely vai ei, on tärkeää, että käsittelevä tuomari on sama sekä kirjallisessa valmistelussa että suullisessa pääkäsittelyssä ja että suullisen käsittelyn toimittamisen tarpeellisuudesta päättää se tuomari, joka toimittaa suullisen pääkäsittelyn. 

	Hovioikeus yhtyy työryhmän näkemykseen siitä, että takaisinsaantihakemuksen olisi toimivaltainen käsittelemään se käräjäoikeus, joka olisi ollut toimivaltainen käsittelemään asian laajana riita-asiana.  Samoin muutoksenhakutuomioistuimen on aina oltava se hovioikeus, jonka piirissä asia olisi käsitelty laajana riita-asiana. 

	Vaikka työryhmä on ehdottanut vireille tulevan riidattoman velkomusasian siirtämistä käräjäoikeuksien välisen työtilanteen tasaamiseksi ns. siirtomallin mukaisesti, työryhmä ei ole esimerkiksi ottanut tarkemmin kantaa niihin edellytyksiin, joilla asioita siirrettäisiin käräjäoikeudesta toiseen, milloin käräjäoikeus määritettäisiin ruuhkaiseksi, mikä käräjäoikeus toimii siirrettävän asian vastaanottajana eikä siihen, kuka siirroista päättää. Siirtomallin toteuttamiseen liittyy siinä määrin merkittäviä avoimia kysymyksiä, että työryhmän ehdotuksen saattaminen käytännön tasolle edellyttää vielä hyvin perusteellista jatkovalmistelua. 

IV Tiedoksiantomenettelystä

	Työryhmä on esittänyt, että riidattomissa velkomusasioissa haasteen tiedoksianto voitaisiin tietyin edellytyksin toimittaa tavallisena postitiedoksiantona. Vaikka haastemiestiedoksiantotavan käytön mittavuuden vähentäminen puoltaisi tiedoksiantomenettelyn yksinkertaistamista taloudelliselta kannalta, sitä ei tule tehdä vastaajan oikeusturvan kustannuksella. 

	Perustuslain 21 §:n mukainen oikeudenmukainen oikeudenkäynti toteutuu, kun vastaajalle annetaan tilaisuus lausua vaatimuksista. Työryhmän mainitsemista useista eri syistä tavallinen postitiedoksianto voi epäonnistua siten, ettei se tavoita vastaajaa. Tällöinkin tulee annettavaksi työryhmän ehdotuksen perusteella yksipuolinen tuomio ilman, että vastaajalle on käytännössä varattu tilaisuutta lausua haastehakemuksesta. Välitön täytäntöönpanokelpoisuus aiheuttaisi maksuhäiriömerkinnän tekemisen vastaajan luottotietoihin, joita takaisinsaantihakemus ei palauttaisi. Hovioikeus yhtyy Tatu Leppäsen lausunnossaan esittämään näkökantaan siitä, että valtiontaloudelliset näkökohdat eivät voi oikeuttaa mainitun kaltaista oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin perusperiaatteen (kontradiktorisuus) vastaisen menettelyn mahdollistamista. Hovioikeus kiinnittää tältä osin huomion korkeimman oikeuden ratkaisuihin KKO 2006:69 ja KKO 2006:85. 

Ratkaisussa KKO 2006:69 vastaajalla oli postilokero-osoite ja voimassaoleva puhelinliittymä ja haaste oli annettu oikeudenkäymiskaaren 11 luvun 7 §:ssä tarkoitetulla sijaistiedoksiannolla. Haastemiehen kaksi viikon välein lähettämää vastauspyyntöä eivät osoittaneet vastaajan välttelevän tiedoksiantoa, jonka johdosta yksipuolinen tuomio poistettiin ja asia palautettiin käräjäoikeuteen. 

Ratkaisussa 2006:85 A kiisti saaneensa hänelle tiedoksi postitse tavallisena kirjeenä lähetettyä syyttämättäjättämispäätöstä. A:n valtiota vastaan nostama korvauskanne oli jätetty myöhään nostettuna tutkimatta. Koska valtio ei ollut osoittanut, että A oli saanut syyttämättäjättämispäätöksen A:n ilmoittamaa aikaisemmin, hovioikeuden ja käräjäoikeuden tuomiot kumottiin ja asia palautettiin käräjäoikeuteen. 

	Työryhmän ehdottaman mukaisen postitiedoksiantomenettelyn käyttäminen riidattomissa velkomusasioissa ei siteerattuun ratkaisukäytäntöön nähden täyttäisi oikeuskäytännönkään vaatimuksia. 

	Puhelintiedoksiannon ja sähköpostitiedoksiannon osalta hovioikeus lausuu kuten työryhmäkin, että tiedoksiantotavat on syytä ottaa harkittavaksi, mikäli tiedoksiantotapoja riidattomiinkin velkomusasioihin liittyen uudistetaan, vaikka näiden tiedoksiantotapojen merkitys ei tähän asiaryhmään liittyen voine olla kovin suuri. Tällöinkin on huomioitava vastaajan oikeusturvaan liittyvät kysymykset. 

V Sähköisen asioinnin edistäminen tuomioistuimissa

	Hovioikeudella ei ole huomauttamista työryhmän sähköistä asiointia tuomioistuimissa koskevasta toimenpide-ehdotuksesta koskien kohtia 1-5 (mietinnön sivu 67). 

	Hovioikeus on jo aiemmissa lausumissaan pitänyt tarpeellisena selvittää käsittelyjärjestelmän automatisointia edelleen siten, että asia olisi velkojan niin halutessa siirrettävissä tuomioistuimesta täytäntöönpanoviranomaiselle sähköisessä muodossa. Työryhmä on esittänyt, että velkoja voisi jo haastehakemuksessa pyytää lisäksi yksipuolisen tuomion välitöntä ulosottoa. Käräjäoikeus tällöin yksipuolisen tuomion antaessaan välittäisi asian sähköisesti edelleen ulosottoviranomaiselle. Hovioikeus pitää työryhmän esitystä tältä osin kannatettavana. Tällöinkin hovioikeus kiinnittää huomiota vastaajan oikeusturvaan, joka ei saa vaarantua. 

VI Lopuksi	Hovioikeus on edellä mainitulla tavalla pitänyt työryhmän ehdotusta riidattomien velkomusasioiden siirtomenettelyn mahdollistamisesta sinänsä hyväksyttävänä, mikäli aitoa tarvetta järjestelmän luomiselle on olemassa. Työryhmän ehdotuksia näihin asioihin liittyvien sähköisten asiointien käyttöön ottamisesta ja tehostamisesta on myös pidettävä kannatettavana. Postitiedoksiantomenettelyn toteuttaminen ehdotetussa muodossa ei sen sijaan ole edellä mainituin perustein hyväksyttävissä. 

	Työryhmämietinnössä ei ole mainitulla tavalla otettu kantaa niihin edellytyksiin, joilla riidattomia velkomusasioita siirrettäisiin käräjäoikeudesta toiseen, milloin käräjäoikeus määritettäisiin ruuhkaiseksi, mikä käräjäoikeus toimii siirrettävän asian vastaanottajana eikä siihen, kuka siirroista päättää. Tällaiset seikat ovat järjestelmän mahdollisesti toteutuessa käytännön työn tasolla olennaisen tärkeitä. 

	Hovioikeus katsoo, että työryhmämietintö toimii alustavana suunnitelmana riidattomien velkomusasioiden käsittelyn kehittämisestä. Tuottavuusnäkökulman painottaminen on kuitenkin johtanut työssä vastaajan oikeusturvanäkökulman liialliseen tinkimiseen vastoin työryhmän alkuperäistä tavoitetta, vaikka mietintöä sinänsä voidaankin pitää hyvänä ja perusteellisena. Hovioikeuden toteuttamiskelpoiseksi katsomien työryhmäehdotusten saattaminen käytäntöön edellyttää vielä perusteellista jatkovalmistelua. 

	Hovioikeuden puolesta:

	

Presidentti		Lauri Melander

	Kansliapäällikkö		Kristina Kahlas-Capodistrias	

	Lausunnon ovat valmistelleet hovioikeudenneuvos Paula Koski ja viskaali Hannu Rantalainen.  Lausunto on käsitelty hovioikeuden johtoryhmässä.