TUUSULAN KÄRÄJÄOIKEUS			Lausunto	

				22.12.2006

	Oikeusministeriölle

Asia: 	Riidattomien velkomusasioiden käsittelyn kehittäminen - lausunto Summaaristen asioiden kehittämistyöryhmän mietinnöstä (työryhmämietintö 2006:15)

	Tuusulan käräjäoikeus haluaa esittää lausuntomaan seuraavaa:

Yleistä	
	Käräjäoikeus kannattaa  summaaristen riita-asioiden käsittelyn säilyttämistä tuomioistuimilla. Vaikuttaa tarpeettomalta siirtää toimiva järjestelmä tuomioistuinten ulkopuolelle ja luoda sinne samoja asioita käsittelevä organisaatio. Riitautuva summaarinen asia siirtyy nykyisin vähin muodoin kansliahenkilökunnalta lainkäyttöhenkilökunnalle. Summaaristen asioiden  säilyttämistä tuomioistuimissa puoltavat myös tuomioiden kansainvälisen täytäntöönpantavuuden asettamat vaatimukset.  

	Ilmeisesti järjestelmän tuottavuuden nostoon on syytä näin "tuottavuusohjelmien" aikana. Työryhmän mukaan vertailussa  kerrottu Ruotsin mallin suurempi tuottavuus perustuu laajempaan sähköisen asioinnin hyväksikäyttöön. Työryhmän ehdotukset sähköisen asioinnin lisäämiseksi ovatkin välttämättömiä. Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että summaarisia asioita käsittelevät osaksi myös tuomioistuinharjoittelijat. Tällä saattaa olla merkitystä nykyisiin tuottavuuslukuihin.

	Käräjäoikeus ei näe esteitä siirtymiselle velallisen nimenomaisella suostumuksella suoraan ulosottoon. Koska suostumus olisi ulosotossa peruutettavissa, velallisen oikeusturva ei vaarannu. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että tavoiteltu asiamäärien vähentyminen tämän ehdotuksen kautta jää sangen vähäiseksi.    

Asioiden siirto ja keskittäminen

	Ehdotuksessa käsitellään summaaristen asioiden siirtämistä käräjäoikeudesta toiseen ja lopulta niiden keskittämistä joihinkin käräjäoikeuksiin. Siirtomenettely olisi  varmaankin jonkinlaisen ylimenovaiheen järjestely. Samassa yhteydessä puhutaan myös käräjäoikeusverkoston kehittämisestä.  Kehittämis-sanan merkityksestä tässä yhteydessä ei tätä lausuntoa valmisteltaessa ei kuitenkaan ole voitu olla täysin varmoja. Ollaanko tässä kohdin selvitetty tarpeeksi sitä olisiko siirtomenettely väliaikaisena järjestelynä perustuslain 98 §:n sallima? Käräjäoikeus haluaa tuoda lausunnossaan esille tältä osin kaksi näkökohtaa, todeten sen, ettei kirjallisessa menettelyssä ratkaistavan asian käsittelypaikalla ole asianosaisen oikeusturvan kannalta juurikaan merkitystä mutta että käsittelypaikalla on hyvinkin suuri merkitys silloin kun asianosainen haluaa itse ottaa yhteyttä tuomioistuimeen kysyessään neuvoja tai toimittaessaan sille jotakin selvitystä.

	Ensimmäisenä asiana käräjäoikeus haluaa tuoda esille summaaristen ja E-asioiden merkityksen käräjäoikeudelle. Tuusulan käräjäoikeuden väestöpohja on lausuntoa valmisteltaessa yli 104.000 asukasta ja 1.10.2007 jälkeen jokseenkin tarkasti 123.000 asukasta. Summaaristen asioiden käsittelyn mahdollisen siirron vaikutusta voidaan tässä vaiheessa arvioida vain nykytilanteen valossa. Käräjäoikeuden juuri käytyjen tulosneuvottelujen vuoksi täällä on selvitetty, että kaikkiin S-asioihin voidaan arvioida vuonna 2006 käytetyn 3,17 henkilötyövuotta. Niihin sisältyy erikseen mietinnössä tarkastellut E-asiat, joihin voidaan arvioida vuonna 2006 menevän yhteensä 0,9 henkilötyövuotta. Jos kaikki E-asiat siirtyisivät muualle, vapautuisi vain tuo työpanos. Kun kansliahenkilökunta, käytännössä käräjäsihteerit, hoitavat E-asiat muun työnsä ohessa, ei käräjäoikeudessa tule vapautumaan tätä kautta muualle siirtyviä virkoja. Käräjäoikeudella on ollut muutoinkin tarvetta saada lisää sihteerityövoimaa. Käräjäoikeus näkeekin summaaristen E-asioiden siirtämisen ja  keskittämisen lähinnä aluepoliittisena kysymyksenä ja tärkeänä muuttotappioalueilla olevien toimipaikkojen jonkinlaiselle säilymiselle.

	Toisena seikkana käräjäoikeus haluaa tuoda esille sen, että sijaistiedoksiantoa on täällä käytetty vain 5 - 7 prosentissa asioita. Haastemiehemme tuntevat alueensa ja mainittuun lukuun on päästy, vaikka alueemme on muuttovoittoinen ja on talouselämältään kehittyneimpiä alueita Suomessa. 

	Jatkossakin on pidettävä luonnollisena, että riitautunut ja suullista käsittelyä edellyttävä asia käsitellään  nykyisten oikeuspaikkasäännösten mukaisessa tuomioistuimessa tai vähintäänkin sen mukaisella istuntopaikalla. Asioiden siirtäminen toiseen oikeuspaikkaan on omiaan pidentämään kokonaiskäsittelyaikaa ja aiheuttamaan vaivaa asianosaisille ja tuomioistuimille jos ei muuten niin ylimääräisten yhteydenottojen vuoksi. Tulkintaongelmia voi syntyä myös siinä, onko asia siirretty suullista käsittelyä varten toiseen tuomioistuimeen vastaanottavan tuomioistuimen mielestä liian heppoisin perustein.

	Käräjäoikeuksien vähimmäiskoko on viime aikoina tullut entistä enemmän keskustelun kohteeksi. Tähänastiset toimet eivät riitä niiden tavoitteiden toteuttamiseen, joita yksikkökokoa suurentamalla voidaan saada. Asioiden siirtoon ja keskittämiseen nähden ensisijaisen keinon tulisi olla kuitenkin käräjäoikeusjaon kokonaisuudistus, jonka jälkeen uusissa käräjäoikeuksissa voitaisiin järjestää summaaristen asioiden käsittely "tuottavalla" tavalla.

Tiedoksiantojärjestelmän muutokset

	Summaaristen asioiden käsittelyn tuottavuutta näyttää työryhmän mielestä rasittavan erityisesti laajassa käytössä oleva, mutta toimiva haastemiestiedoksianto. Velallista on nimenomaisesti haluttu kuulla tässä oikeudenkäynnin vaiheessa. Kuulemisperiaate - mukaan lukien siihen liittyvä todisteellinen tiedoksianto - on ollut oikeusjärjestyksemme keskeisiä oikeusturvaperiaatteita. Käräjäoikeus ei ota kantaa kuulemisperiaatteen säilyttämiseen, koska jo nyt on tiedossa, että monissa perustelluissa lausunnoissa otetaan tarpeellisessa laajuudessa kantaa siihen.

	Käräjäoikeus haluaa tässä kohdin tuoda paikalliset kokemuksensa ministeriön tietoon. Haastemiestemme mukaan summaaristen asioiden tiedoksiantojen kautta he ovat tulleet tuntemaan asiakkaansa ja heidän tavoittamisensa esimerkiksi rikosasioissa on tullut helpommaksi “eikä yllätyksiä ole sattunut” muiden asiaryhmien tiedoksiannoissa. Käräjäoikeuden käsityksen mukaan tämäkin varteenotettava seikka on saatettava ministeriölle tiedoksi koko tiedoksiantojärjestelmään vaikuttavana seikkana.

	Käräjäoikeuden summaarisista asioista jää sillensä arviolta 17 prosenttia. Se johtuu haastemiesten tiedoksiantojen yhteydessä tekemästä neuvontatyöstä. He kertovat hyvin usein velallisille, mitä esimerkiksi luottotietojen menetys tarkoittaa ja asianosaiset maksavat hyvin usein saatavansa tässä vaiheessa. Joskus jopa velkojat saattavat pyytää käsittelyn viivyttämistä odottaakseen suoritusta. Jos nykymuotoinen tiedoksianto poistuisi, johtaisi se käräjäoikeuden käsityksen mukaan väistämättä tuon neuvontatyön siirtymiseen summaarisen asian käsittelijälle, missä käsittelijä tulevaisuudessa sitten onkin. On arvioitavissa, että tulevaisuudessa muunkinlainen yhteydenpito asian käsittelijään tulee lisääntymään. Tämä kaikki vie käsittelijän aikaa ja vaikuttanee "tuottavuuteen".

	Suomessa on käytännössä rajoittamaton mahdollisuus hakea takaisinsaantia yksipuoliseen tuomioon. Mietinnön mukaan tätä ei oltaisi muuttamassa. Sen perusteella tavalliseen postitiedoksiantoon siirtyminen ei heikentäisi velallisen oikeusturvaa, kun hän voisi riitauttaa yksipuolisen tuomion edelleenkin ulosottovaiheessa. Huomiotta ei kuitenkaan voida jättää ilmeisesti lisääntyviä takaisinsaantihakemuksia. Mietinnössä puhutaan sivulla 49 yksipuolisen todisteellisesta tiedoksiannosta velalliselle voimassa olevan lain mukaisena 30 päivä takaisinsaantiajan aloittavana asiana. Nykykäytännön mukaan ulosottohakemuksissa pyydetään vain täytäntöönpanoa, muttei useinkaan yksipuolisen tuomion tiedoksiantoa. Vaikka saaminen on ulosotossa, mutta sitä ei ole muodollisesti tiedoksiannettu velalliselle. Velallisen on herättänyt hakemaan takaisinsaantia ulosottomiehen kirje, joka ei ole ollut todisteellinen tiedoksianto tuomiosta. Takaisinsaannin määräaika ei siten ole päässyt alkamaan. Ehdotetun muutoksen jälkeen takaisinsaantihakemuksia tultaisiin käräjäoikeuden arvion mukaan tekemään enemmän ja varmaankin nykyisin käsiteltyjä vanhemmista  asioista.

	Summaarisen asian todisteellinen ja erityisesti siis sen haastemiestiedoksianto merkinnee toisaalta vain periaatteellista oikeusturvaa. Kun mietinnön mukaan tavallinen postitiedoksianto on ongelmitta ollut käytössä EU:n piirissä, käräjäoikeus näkee mahdollisena, että tässä yhteydessä tuo mahdollisuus meilläkin selvitetään.

	Merkityksettä ei voi jättää luottotietomerkinnän tekemisen perusteita ja ajankohtaa. Joskus summaarisen asian riitaantumisen ja myös takaisinsaantihakemuksen tekemisen taustana on näyttänyt olevan vain luottotiemerkinnän estäminen. Uudistuksen yhteydessä on syytä arvioida ja tarkemmin lailla säätää, missä vaiheessa luottotietomerkintä aikaisintaan on tehtävissä.

	Kuitenkin tavalliseen postitiedoksiantoon siirtymisen puolesta puhuu se, että näin voitaisiin vähentää ainakin jossakin määrin "tuottavuusohjelmien" hengen mukaisesti työvoimaa käräjäoikeuksista. Mietinnön mukaisesti käräjäoikeudet käsittelisivät edelleenkin takaisinsaannin kautta riitaisiksi tulevat asiat. Näin ollen tuomioistuimet ratkaisisivat edelleenkin todelliset riidat, eikä uhkana olisikaan kategoristen leikkausten kohdistuminen lainkäyttötyöhön.

Sähköinen asiointi
	
	Käräjäoikeus kannattaa sähköisen asioinnin lisäämistä. Asiointiportaali olisi viipymättä rakennettava ja otettava käyttöön niin velkomus- kuin muissakin asioissa. Tietoturvariskit vaikuttavat minimaalisilta, onhan jo nyt sähköisen tunnistautumisen tällä hetkellä ainoa käyttökelpoinen muoto, henkilöllisyyden varmentaminen pankkien tunnistautumista hyväksi käyttäen, laajasti käytössä verotuksessa ja rekisterihallinnossa. 

	Sähköinen tuomiorekisteri ja mahdollisuus pyytää suoraa ulosottoa ovat myös kannatettavia hankkeita, vaikka perimistoimistot eivät halua asian siirtyvän suoraan ulosottoon. Ilmeisesti säästöt syntyvät jo siitä, että tuomiolauselman tiedot tavallaan poimittaisiin ulosottoon tuomiorekisteristä.

	Valitulla maksujen perintätavalla, hinnoittelulla ym. keinolla voidaan pyrkiä säästämään kustannuksia, ohjaamaan asiointia sähköiseen muotoon tai muutoin tehostamaan toimintaa. Sähköistä asiointia kannustava hinnoittelu onkin vallannut alaa yksityisellä sektorilla. Erityisesti tuomioistuintoiminnassa hinnoitteluperusteita on kuitenkin arvioitava myös kansalaisten yhdenvertaisuuden ja oikeuden saatavuuden näkökulmasta. Tämän vuoksi ei liene mahdollista hinnoitella perinteisellä haastehakemuksella käynnistyvää summaarista asiaa olennaisesti kalliimmaksi kuin sähköisin menettelytavoin hoidettavaa.

	Sähköiseen menettelyyn liittyvät asiakirjojen ja valtakirjojen “vaatimiskiellot” ja muut järjestelmän toimivuuden takaamiseksi välttämättömät menettelylliset kysymykset on yhdenmukaisuuden ja selvyyden vuoksi syytä ratkaista lainsäädännöllä.

Lausunnon valmistelu

	Lausunto on käsitelty käräjäoikeuden johtoryhmässä 18.12.2007. Sen on valmistellut käräjätuomari Mikko Saleva

	Laamanni		Jorma Brusila