1 (7)

Oikeusministeriö Oikeushallinto-osasto

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006
CäikpA icminiStPriö u 2. W. 2907
-)ck g 3(	0200-5 c)),.&EI/-4e.,t\e/N
Viite: Lausuntopyyntö 24.10.2006 OM 8/31/2005 OM011:00/2006 Asia: Riidattomien velkomusasioiden käsittelyn kehittäminen Yleistä
Summaaristen asioiden kehittämistyöryhmän 10.10.2006 päivätty mietintö on pääosin perusteellista työtä. Työryhmän tehtävänä oli valmistella ehdotus sen ratkaisemiseksi, säilytetäänkö riidattomien velkomusasioiden käsittely tuomioistuimissa vai siirretäänkö ne ulosottolaitokselle tai ratkaistavaksi yksityisessä perinnässä soveltaen nykyistä verojen ja maksujen perintäjärjestelmää. Jos ratkaisu jää tuomioistuimille, työryhmän tuli tehdä ehdotukset nykyjärjestelmän kehittämiseksi ja valmistella mandollisuutta keskittää käsittely vain osaan tuomioistuimista. Työryhmän tuli selvittää oikeuslaitoksen tietotekniikkajärjestelmien käyttömandollisuudet ja kehittämistarpeet, keskittämisen tai siirtämisen edellyttämät lainsäädännölliset muutostarpeet sekä työryhmän ehdotus-ten taloudelliset, henkilöstöhallinnolliset, organisatoriset ja yhteiskunnalliset vaikutukset.

Työryhmän tehtävänä ei ollut selvittää koko perintäprosessia mukaan lukien sekä vapaaehtoinen perintä että ulosotto. Näin laaja toimeksianto olisi edellyttänyt, että työryhmässä olisi ollut tuomioistuimien ja oikeushallinnon tietotekniikan edustajien lisäksi muidenkin perinnän alueiden asiantuntijoita.

Toimeksiannon taustalla on oikeuslaitoksen vaikeutuva taloudellinen tilanne valtioneuvoston kehyspäätöksessä (VM 5/214/2005) asetettujen tuottotavoitteiden johdosta.

Riidattomien velkomusasioiden käsittelyn kehittämistä aikaisemmin käsitelleiden selvitysten ja ehdotusten arvioinnissa työryhmä kiinnittää huomioita ensisijaisesti selvityksen tai ehdotuksen vaikutuksiin tuotannollisten tavoitteiden näkökulmasta. Tämän tuomioistuinten sisäisen näkökulman ohella työryhmä korostaa velallisen oikeusturvaa ja taloudellista etua. Toisen asiakasryhmän eli velkojan perustuslailliset oikeudet ja lakiin perustuvat intressit työryhmä näkee joko tuomioistuimelle työtä ja vaivaa aiheuttavana taakkana taikka velalli-

2 (7)

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006
selle liiallisia ja jopa turhia kustannuksia tuovana haittana. Erityisenä vaarana velallisen oikeusturvalle työryhmä näkee "liiketoimintaa harjoittavat perimistoimistot, jotka hyödyntävät lain sallimaa liikkumavaraa oman liiketoimintansa kasvattamiseksi" (sivu 29).

Työryhmä on 16.8.2006 järjestetyn kuulemistilaisuuden jälkeen lisännyt mietintöön ehdotuksen yhteisen kulukaton säätämisestä vapaaehtoiselle ja oikeudelliselle perinnälle. Tällainen työryhmän toimeksiannon ulkopuolelle jäävä esitys osoittaa vapaaehtoista perintää koskevien oikeusohjeiden ja käytännön menettelyjen huonoa tuntemista. Eduskunta on useissa yhteyksissä korosta-nut, että esimerkiksi kuluttajien perintäkulujen tarkempi sääntely taikka summaaristen oikeudenkäyntikulujen viran puolesta tapahtuva kohtuullisuusharkinta eivät saa yksittäistapauksessakaan estää velkojaa saamasta lainkäyttöelimiltä oikeusturvapalveluita. Esittäessään, että "velkojan tulee kantaa riski siitä, että perintätoimenpiteet ovat tehokkaita ja tilanteeseen nähden oikein valittuja" (sivu 65) työryhmä osoittaa unohtaneensa oikeuslaitoksen perimmäisen tehtävän eli loukatun osapuolen oikeuksien turvaamisen.

Kiinnitämme huomiota siihen, että uudistuksilla ei tulisi olla haitallisia vaikutuksia velallisten tai velkojien ohella myöskään perintää ammattimaisesti harjoittavien elinkeinonharjoittajien piirissä, joilla sekä työllistäjinä että veronmaksajina on merkittävä osa yhteiskunnassamme. Mietinnössä esitetyt väitteet siitä, että perimisliikkeet eivät noudattaisi hyvää perintätapaa ja voimassa olevia lakeja ovat perusteettomia ja osoittavat epäammattimaista asenteellisuutta luvanvaraista ja tarkkaan valvottua elinkeinoa kohtaan.

On virheellistä luonnehtia summaarista menettelyä tuomioistuimessa vain ulosottoperusteen hankkimiseksi. Vaikka menettely ei ole tuomitsemistoimintaa sanan varsinaisessa merkityksessä, liittyy riidattomankin asian selvittämiseen suuri määrä käytännön työtä ja myös vaativia oikeudellisia kysymyksiä. Tästä työstä suurin osa tapahtuu ennen tuomioistuimen roolin alkamista tai sen alkuvaiheessa, kuten sillensä jääneiden hakemustan suuri osuus (17 %.) summaarisista asioista osaltaan osoittaa. Veroulosottolaissa määritellään ne selvät ja yksinkertaiset asiat, joissa ulosottoperusteea ei tarvitse erikseen hankkia ja jotka muodostavat ulosottolaitoksen toimintojen valtavan lukumääräisen enemmistön.

Summaarinen menettely tuomioistuimessa on laajasti ajatellen osa perintä-prosessia. Kun vapaaehtoista perintää ja ulosottoa perinnän osina koskevat omat oikeusohjeensa, tulisi tämänkin selvityksen yhteydessä pyrkiä selventämään näiden menettelyjen rajat mandollisimman kaavamaisiksi. Tällainen rajaus on välttämätöntä senkin vuoksi, että velan perintä käytännössä useimmiten päättyy jo vapaaehtoisessa menettelyssä joko suoritukseen tai esteen toteamiseen taikka vapaaehtoisen sovintoon tahi velkajärjestelyyn.

3 (7)

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006 Työryhmän ehdotukset

Kannatimme Ulosotto 2000-toimikunnassa menettelyä, jossa ulosottoperuste voisi syntyä määrämuotoisessa yksityisessä perinnässä, mikäli velallinen ei ilmoita velkojalle vastustavansa vaatimusta (velallisen passiivisuuteen perustuva vaihtoehto). Kansantaloudellisesti vaihtoehto on mielestämme paras. Ulosoton toimeksiantomääristä ylivoimaisesti suurin osa on ns. veronulosottoasioita – noin 140 erilaista nimikettä. Velallisten oikeusturvaan liittyvät ongel-mat ovat suoraan ulosottokelpoisten saatavien osalta harvinaisia. Myös riidattomien laskusaatavien ulosotto kevyemmin ja kustannustehokkaammin syntyneen ulosottoperusteen nojalla voidaan järjestää niin, että velallisen oikeus-turva on taattu.

Pidämme perusteltuna työryhmän esitystä sellaisen lainsäädännön valmistelusta, joka mandollistaisi ulosottoperusteen hankkimisen vapaaehtoisessa perinnässä, mikäli velallinen antaisi nimenomaisen suostumuksensa saatavan suoraan ulosottoon.

Vallitsevassa tilanteessa on kuitenkin hyväksyttävää, että riidattomien velkomusasioiden käsittely säilytetään tuomioistuimissa.

Kannatamme asioiden siirtomandollisuutta käräjäoikeuksien kesken ja myöhemmässä vaiheessa niiden keskittämistä muutamiin nimettyihin tuomioistuimiin. Työryhmän huolellisesti esittämillä perusteilla voitaisiin todisteellisesta tiedoksiannosta summaarisissa velkomusasioissa luopua ja toimittaa haasteen tiedoksianto tavallisena postitiedoksiantona.

Sähköisen asioinnin lisääminen tuomioistuimissa on kannatettavaa: internetin kautta käytettävä asiointiliittymä, konekielisten asioiden alhaisempi käsittely-maksu, sähköinen kuukausilasku Santra-yhteyden haltijoille ja sähköinen tuomiorekisteri. Ulosoton hakeminen haastehakemuksen yhteydessä ei sitä vastoin ole välttämätöntä, koska hakijan tulee joka tapauksessa tuomion saatuaan antaa velalliselle mandollisuus täyttää maksuvelvollisuutensa ennen ulosottoon lähettämistä. Tämä johtuu ulosoton velalliselle aiheuttamista merkittävistä lisäkuluista. Hakijan tulee lisäksi joka tapauksessa erikseen ilmoittaa ulosottoviranomaiselle hakemuksen jättämisajankohdan velkasaldo.

Vastustamme työryhmän ehdottamaa säädöshanketta yhteisen kulukaton säätämiselle vapaaehtoiselle ja oikeudelliselle perinnälle.

Seuraavassa esitämme yksityiskohtaisia huomautuksia mietinnöstä: 2. Nykytila

2.1. Riidattomat saatavat, velkojat ja velalliset

Sivulla 8 työryhmä päätyy johtopäätökseen, jonka mukaan velkaongelmat kasaantuvat yhteiskunnan huono-osaisimmille.

4 (7)

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006
Perintäyhtiöiden omasta toimintapiiristään tekemät laajat velallisselvitykset osoittavat, että perintätoimiston velallisasiakkaista absoluuttisesti suurin osa on keskivertokansalaisia.

2.2. Riidattomien saatavien perintäprosessi

Sivulla 10 on kaavio perintäkulujen kehityksestä vuosina 2002 – 2006. Käyrät kuvaavat vapaaehtoisperinnän kuluja oikeudelliseen perintään edenneiden tapausten osalta, joita on noin 100. 000 kappaletta. Pelkästään liittomme jäsen-yritykset vastaanottivat viime vuonna lähes kolme miljoonaa toimeksiantoa, joitten osalta kulurakenteen kehitystä ei ole selvitetty. Lukija jää helposti työ-ryhmän esityksestä siihen käsitykseen, että saatavien perintää koskevaan lakiin 1.5.2005 lisätyllä kulusäätelyllä ei ole ollut perintäkuluja laskevaa vaikutusta.

Liittomme keräämien tietojen mukaan perintäkulut ovat viime vuonna vapaaehtoisperinnässä laskeneet selvästi.

Sivun 10 nousevia käyriä vuodesta 2005 lukien selvittää tuomioistuinten ennen perintälain muutosta noudattama käytäntö, jonka mukaan haastehakemuksessa esitettyjä vapaaehtoisen perinnän kuluja hyväksyttiin ilman erittelyä 50 euroa. Kun hakijat 1.5.2005 jälkeen ryhtyivät erittelemään hakemuksissa vapaaehtoisen perintävaiheen toimenpiteet, ei tuomioistuimella ole ollut enää perusteita jättää syntyneitä kuluja huomioimatta. Tästä hakemuksiin liittyvästä muutoksesta johtui myös konekielisten haastehakemusten lukumäärän tila-päinen notkandus vuosien 2005 ja 2006 vaihteessa.

2.3. Riidattomien velkomusasioiden käsittelyyn käytettävät resurssit

Kun Merikallan johtama työryhmä päätyi vuonna 2000 tehdyssä selvityksessä (OM:n muistio 8.1.2001) noin 170 markan summaan, arvioidaan tässä mietinnössä, että yhden summaarisessa asiassa annetun ratkaisun keskimääräinen tuotantokustannus on vähintään 70 euroa (416,20 mk). Kustannustason nousu ei selitä näin suurta eroavaisuutta, vaan työajan käyttö on arvioitu eri tavalla ja erityisesti resurssien ylläpidosta ja kulumisesta johtuvien kustannusten vyörytys on tehty toisella tavalla. Kustannukset on myös laskettu eri tavalla kuin oikeusministeriön oikeushallinto-osasto on laskenut hakijan kustannus-kehitystä muutettaessa summaaristen velkomusjuttujen oikeudenkäyntikulutaksaa 14.2.2006 asetuksella 119/2006.

Laaja kulujen vyörytys ei ole perusteltua sen vuoksi, että tuomioistuinten ja eräiden oikeushallintoviranomaisten suoritteista perittävistä maksuista annetun lain 2 §:n mukaan käsittelymaksua, myös oikeudenkäyntimaksua, peritään asianosaiselta korvauksena asian käsittelystä ja suoritetuista toimenpiteistä.

Toisaalta työryhmä ei kiellä tuomioistuinten toiminnan tehottomuutta ottaen huomioon, että yksipuolinen tuomio melkein aina annetaan hakemuksen mukaisesti.

5 (7)

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006 2.4. Nykytilan arviointi

Sivulla 27 pohditaan samaa velallista koskevien velkomusten yhdistämistä. Hyvän perintätavan mukainen joutuisuusvaatimus johtaa siihen, että samankin velkojan samalta velalliselta olevat eri saatavat voidaan käytännössä yhdistää vasta haastehakemusta laadittaessa taikka vapaaehtoisen perinnän päätyttyä jälkiperintävaiheessa. Jotta eri velkojien yhtä vastaajaa vastaan kohdistetut vaatimukset pystyttäisiin yhdistämään samaan hakemukseen, olisi se käytännössä mandollista vain, jos kaikki velkojat käyttäisivät samaa toimeksisaajaa ja silloinkin vasta jälkiperintävaiheessa.

Sivulla 29 työryhmä käsittelee perinnän velalliselle aiheuttamia kustannuksia, jotka työryhmän oivalluksen mukaan ovat alun perin turhia, jos velallisella ei ole maksukykyä. Myös velkoja säästyisi turhilta kustannuksilta, jos luottotietorekisterit olisivat Suomessa yhtä kattavia kuin useimmissa läntisissä naapurimaissamme. Nykyisin velkojalla ei ole velallisen sopimusrikkomuksen jälkeen muuta mandollisuutta, kuin yrittää periä saatavansa ensin vapaaehtoisin keinoin ja niiden epäonnistuttua oikeudellisen perinnän ja ulosoton avulla. Myös velkojalla on aina se riski, että hän menettää velkapääoman ja koron lisäksi myös perinnästä aiheutuneet kulut, jos velallinen on maksukyvytön koko perintään käytettävissä olevan enintään 15 vuoden ajan.

Väitteet siitä, että perintäyhtiöt hyvän perintätavan vastaisesti kasvattaisivat velallisten kuluja oman liikevoittonsa lisäämiseksi, ovat sopimattomia virka-miesten laatimassa mietinnössä ilman pitävää näyttöä.

Totuudenvastainen on myös se mietinnössä esitetty väittämä, että perintätoimistojen tarjouskilpailuissa velalliskuluilla olisi merkitystä vain julkisyhteisöjen kohdalla. Olisi ollut varsin helppoa pistokokein todeta, että kaikki isommat ja varsinkin kuluttajakauppaa käyvät liikeyritykset edellyttävät perintäpalveluja kilpailuttaessaan selvitykset velallisilta perittävistä kuluista. Ovathan asiakkaat kaikille normaaleille yrityksille perinnän jälkeenkin tärkeitä.

3.2. Riidattomien velkomusasioiden siirtäminen ulosottolaitokseen

Työryhmän esittämillä perusteilla emme kannata siirtoa ulosottolaitokselle. Olemme samaa mieltä työryhmän kanssa siitä, että riitauttamattomienkin vaatimusten käsittelyyn liittyy hyvää oikeudellista osaamista vaativia kysymyksiä.
3.3.4. Kustannusohjaus Oikeudenkäyntimaksut
Oikeusministeriön hallinnonalan maksustrategiatyöryhmän mietinnöstä (OM 2004:19) antamassamme lausunnossa esitimme, että myös tuomioistuinten suoritteiden maksujen tulisi perustua todellisille kuluille eikä keskimääräisten kustannusten perusteella tehtäville laskelmille. Jaottelua ei tulisi perustella kantajan motiiveilla, vaan todellisilla oikeusturvapalveluiden tuotantokustannuksilla. Sekä vapaaehtoisen perinnän että oikeudenkäynnin osalta lainsäädännön johtava periaate lähtee siitä, että häviöpuolen on vastattava kuluista.

6 (7)

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006
Ulosottoa koskee sama periaate lukuunottamatta 1.9.2004 käyttöön otettua tilitysmaksua.

Kustannusohjauksen arvellaan toimivan vain oikeusturvapalvelun käyttäjään eli hakijaan. Maksuilla voidaan yhtä hyvin olettaa olevan vaikutusta myös oikeusturvan hakijan vastapuoleen eli velalliseen ennaltaehkäisevästi tai maksuhalukkuutta lisäävästi.

Työryhmä ei ole myöskään maksujen osalta pohtinut niiden vaikutusta tuomio-istuimen sisäiseen toimintaan, tuotannon järjestämiseen ja työn tehokkuuteen.
Oikeudenkäyntikulujen korvausvelvollisuus
Työryhmä korostaa yksipuolisesti velallisen kannalta oikeudenmukaista menettelyä ja unohtaa, että myös velkojalla on lakiin perustuvia oikeuksia ja tarve saada oikeusturvapalveluita. Kuluilla voidaan työryhmän mielestä ohjata hakijan toimintaa, mutta työryhmä sivuuttaa mandollisuuden ohjata perinnän kustannuksilla myös velallisen valintoja.

Mielestämme lainsäädännössämme omaksuttu aiheuttamisperiaate tulee säilyttää: velallisen on korvattava velkojan tarpeellisista perintätoimenpiteistä aiheutuvat kohtuulliset kulut.

Nykytilanteeseen verrattuna työryhmän ehdottama kulutaulukkojen rakenne on monimutkainen.

Vapaaehtoinen perintä on aina suoritettava ja asia useimmiten ratkeaa sen aikana. Tehdyt toimenpiteet velallisen tulee kohtuullisesti korvata velkojalle. Velkojan kannalta epäoikeudenmukaista on, että vapaaehtoisen perinnän toimenpiteet huomioitaisiin kuluvastuuta alentavana tekijänä velallisen oikeudenkäyntikuluvastuuta määrättäessä.

Vaatimusten kumulointi on esittämillämme perusteilla käytännössä mandollista vasta jälkiperintävaiheessa. Näin ollen saatavien lukumäärää ei voida pitää oikeudenkäyntikuluja kaavamaisesti lisäävänä tai vähentävänä tekijänä.

Vaatimuksen pääoma voidaan nykyistä selvemmin ottaa kuluvastuun suuruutta määrittäväksi tekijäksi.

Työryhmä painottaa monessa yhteydessä sitä, että perintäprosessin myöhemmässä vaiheessa käytetään aikaisemmassa vaiheessa kerättyjä tietoja. Osoite- ja luottotiedot joudutaan perinnän kuluessa usein tarkistamaan useampia kertoja, koska ne muuttuvat eivätkä velalliset edes ilmoita muutoksista väestörekisteriin. Kaikki perinnän vaiheet aiheuttavat todellisia kuluja velkojalle ja velallisen tulee ne vahingonkorvauslainsäädännön yleisten periaatteiden mukaan korvata.

Oikeudenkäymiskaaressa tarkoitetut haastehakemuksen laatimiseen liittyvät toimet ja sitä valmistelevat selvitykset ovat vapaaehtoisesta perinnästä erilli-

7 (7)

~

Suomen Perimistoimistojen Liitto r.y.	29.12.2006
nen työvaihe ja näistä aiheutuvat kulut kuuluvat oikeudenkäyntikuluja koske-van sääntelyn piiriin.

Velallinen voi vähentää kuluvastuutaan maksamalla velkansa korkoineen ja kuluineen mandollisimman varhaisessa vaiheessa.

Yhteinen kulukatto vapaaehtoiselle ja oikeudelliselle perinnälle

Työryhmä on unohtanut, että tarve perintään syntyy velkojan kärsimästä sopimusrikkomuksesta. Esitys yhteisestä kulukatosta rajoittaisi olennaisesti ja oikeudettomasti velkojan mandollisuuksia saada yhteiskunnan oikeusturva-palveluita ja käyttää lain suomia keinoja oikeuksiinsa pääsemiseksi.

Esitetty säädäshanke tuleekin oikeusjärjestyksemme perusteiden vastaisena unohtaa.

SUOMEN PERIMISTOIMISTOJEN LIITTO R.Y. C
Timo Mäki puheenjohtaja