Perustelumuistio					11.1.2002							
Työryhmän perustaminen: Lääkäreiden ja ajokorttiviranomaisten välisen tiedonkulun kehittäminen henkilöön ajokykyyn liittyvissä asioissa 
Valtioneuvosto antoi 18.1.2001 periaatepäätöksen tieliikenteen turvallisuuden parantamisesta. Periaatepäätös edellyttää muun muassa, että selvitetään mahdollisuudet parantaa tiedonkulkua ajokykyyn vaikuttavista sairauksista lääkäreiltä ajokorttiviranomaisille.
Kaikilta ajokortinhaltijoilta vaaditaan 45 vuoden iässä todistus näkökyvystä. Tämän jälkeen määräaikaiset ikäkausitarkastukset riippuvat ajokorttiryhmästä siten, että ns. ryhmän 2 kuljettajilla (kuorma- ja linja-autot, taksit, liikennetraktorit) tarkastukset ovat tiheämpiä. Lääkärin vastuu potilaansa ajoterveydestä ei rajoitu vain lääkärintodistusten antoon vaan ajokyky tulisi ottaa huomioon aina hoitoratkaisuja tehtäessä.

Poliisilla on mahdollisuus saada lääkäriltä tietoja ajokykyyn vaikuttavista sairauksista. Poliisilain (493/95) 35 ja 36 pykälien mukaan poliisilla on mm. ajo-oikeuden voimassaolosta päättämistä varten oikeus perustellusta pyynnöstä saada luvanhaltijan terveydentilaan liittyviä tietoja salassapitovelvollisuuden estämättä, jos on syytä epäillä ettei luvanhaltija enää täytä luvan saannin terveydellisiä edellytyksiä.

Lääkärin ajokorttiviranomaiselle antamat, ihmisen ajokykyyn liittyvät tiedot edellyttävät henkilön suostumusta. Sen sijaan ilman suostumusta lääkärillä ei ole oikeutta antaa ajokorttiviranomaisille ihmisen ajokykyyn liittyviä tietoja myöskään sellaisissa tilanteissa, joissa ihminen sairautensa vuoksi vaarantaa ajaessaan oman ja muiden tiellä liikkujien turvallisuuden eikä hän ilmeisesti noudata lääkärin neuvoa pidättäytyä ajamisesta. Eräissä maissa lääkäreillä on oikeus ilmoittaa potilaistaan, jotka ovat terveytensä vuoksi vaaraksi liikenteessä. Ruotsissa on lääkärille säädetty ajokorttilaissa oikeuden sijasta velvollisuus tällaisen ilmoituksen tekoon. Vaikka kyse on oikeuden sijasta velvollisuudesta, on sitä käytetty vähän; vuonna 1999 lääkärit tekivät 11 ilmoitusta. 

Viime aikoina on esitetty harkittavaksi, että lääkäreille säädettäisiin oikeus tai jopa velvollisuus ilmoittaa sellaisista potilaistaan, joiden ajoterveys on merkittävästi heikentynyt. Uusi perustuslaki edellyttää, että yksityisyyden suojasta eli tässä tapauksessa henkilötietojen suojasta poikkeamisesta säädetään lain tasolla. Poikkeuksia tietojen salassapitoon terveydenhuollon toimintayksikön ulkopuolisiin nähden voi tehdä eli säätää lailla potilastietojen luovuttamisesta vain siinä tapauksessa, että tietyt yleiset edellytykset täyttyvät. Edellytetään muun muassa, että lääkärin mahdollinen ilmoitusoikeus potilaan suostumuksesta riippumatta säädetään lakitasolla täsmällisesti ja tarkkarajaisesti ja että ilmoitusoikeus on tarkoitusperältään hyväksyttävä.
Lääkärin ja poliisin välisen tiedonkulun parantamisessa on syytä ensin selvittää mahdollisuudet, jotka voidaan tehdä nykysäädösten puitteissa. On syytä selvittää myös tarvetta säätää lääkärille oikeus ilmoittaa ajokorttiviranomaiselle erityistilanteissa potilaansa ajokyvystä tämän suostumuksesta riippumatta. On otettava huomioon, että ammattiliikenteen kuljettajien ja raskaan kaluston kuljettajien ajoterveyteen liittyy erityispiirteitä. Tämä edellyttää sen selvittämistä, kuinka laaja ongelma nykyinen ilmoitusoikeuden puuttuminen on ja voidaanko siihen oletettavasti vaikuttaa luomalla ilmoitusoikeus. Valtaosa potilaista noudattaa lääkärinsä ohjeita ja lääkärin oikeus luovuttaa potilastietoja voi vähentää potilaiden halua kertoa lääkärille ajokykyyn vaikuttavia seikkoja tai lisätä kortitta ajamista. Toisaalta liikennevahinkojen tutkijalautakuntien tutkimissa kuolemaan johtaneissa onnettomuuksissa kuljettajan sairaus on ollut onnettomuuden syy tai avaintapahtuma 12-16 %:ssa tapauksista.
Ilmoitusoikeuden eri puolia ja sen rajaamista on arvioitava monesta eri näkökulmasta. Kyse on liikenneturvallisuuden lisäksi yksilön ja yhteiskunnan välisestä intressivertailusta sekä lääkäreiden ja potilaiden välisestä luottamussuhteesta. Asian monitahoisuuden vuoksi on tärkeää saada mukaan eri hallinnonalojen asiantuntemus ja perustaa työryhmä, jossa on edustettuna sosiaali- ja terveysministeriö, liikenne- ja viestintäministeriö, sisäasiainministeriö, Tietosuojavaltuutetun toimisto sekä lääketieteen asiantuntemus. Työryhmän tulee kuulla tarpeellisessa määrin asiantuntijoita esimerkiksi käytännön poliisitoimen sekä geriatrian, neurologian ja päihdelääketieteen alueilta. Työryhmän tehtävänä on selvittää mahdollisuudet parantaa lääkärin ja ajokorttiviranomaisten välistä tiedonkulkua ja tehdä tätä koskevat ehdotukset.