liite 2 
									kalastusoikeusjaoston pöytäkirja 4.3.2009

Kalastusta koskevia kansainvälisiä sopimuksia, EU:n asetuksia, direktiivejä ja lausuntoja, eräiden maiden lainsäädäntöä, suomalaista lainsäädäntöä sekä ministeriön strategiaa liittyen luonnonvarojen käyttöön

Kalastuslaki (286/1982) 1 § 

Kalastusta harjoitettaessa on pyrittävä vesialueiden mahdollisimman suureen pysyvään tuottavuuteen. Erityisesti on pidettävä huolta siitä, että kalakantaa käytetään hyväksi järkiperäisesti ja ottaen huomioon kalataloudelliset näkökohdat, sekä huolehdittava kalakannan hoidosta ja lisäämisestä. Tällöin on vältettävä toimenpiteitä, jotka voivat vaikuttaa vahingollisesti tai haitallisesti luontoon tai sen tasapainoon.

United Nations Convention on the Law of the Sea (10.12.1982)
YK:n kansainvälinen merioikeusyleissopimus (SopS 50/1996

	61 artikla Elollisten luonnonvarojen säilyttäminen 
1. Rantavaltion tulee määritellä sen talousvyöhykkeellä elollisista luonnonvaroista sallittavan saaliin suuruus.
2. Rantavaltion tulee, ottaen huomioon parhaan käytettävissään olevan tieteellisen näytön, varmistaa asianmukaisilla säilyttämis- ja hoitotoimilla, että elollisten luonnonvarojen säilyminen talousvyöhykkeellä ei vaarannu liiallisen hyödyntämisen vuoksi. Rantavaltioiden ja toimivaltaisten kansainvälisten, joko yleismaailmallisten tai tiettyä aluetta tai sen osaa koskevien järjestöjen tulee toimia yhteistyössä tähän päämäärään pääsemiseksi.
3. Tällaisten toimien tulee myös olla omiaan pitämään hyödynnettävät kannat sellaisella tasolla tai palauttamaan ne sellaiselle tasolle, että ne pystyvät antamaan suurimman mahdollisen ylläpidettävissä olevan tuoton (maximum sustainable yield), jonka ympäristölliset ja taloudelliset seikat, muun muassa rannikolla sijaitsevien kalastusyhdyskuntien taloudelliset tarpeet ja kehitysmaiden erityisvaatimukset, suovat. Tässä yhteydessä otetaan huomioon kalastustavat, kantojen keskinäinen riippuvuus sekä yleiset suositukset kansainvälisiksi, joko yleismaailmallisiksi tai tiettyä aluetta tai sen osaa koskeviksi vähimmäisvaatimuksiksi.
4. Tällaisiin toimiin ryhtyessään rantavaltion tulee ottaa huomioon niiden vaikutukset hyödynnettäviin lajeihin liittyviin tai niistä riippuvaisiin lajeihin ja pyrkiä pitämään näiden kanta sellaisella tasolla tai palauttamaan se sellaiselle tasolle, että niiden lisääntyminen ei vakavasti vaarannu.
5. Kaikkien asianomaisten valtioiden, mukaan luettuina valtiot, joiden kansalaisilla on lupa kalastaa talousvyöhykkeellä, tulee tarpeen mukaan säännöllisesti antaa ja vaihtaa käytettävissään olevia tieteellisiä tietoja, saaliita ja kalastuksen laajuutta koskevia tilastoja sekä muita kalakantojen suojeluun liittyviä tietoja toimivaltaisten yleismaailmallisten tai tiettyä aluetta tai sen osaa koskevien kansainvälisten järjestöjen välityksellä. 

62 artikla Elollisten luonnonvarojen hyödyntäminen 
1. Rantavaltion tulee pyrkiä siihen, että elollisia luonnonvaroja hyödynnetään talousvyöhykkeellä mahdollisimman täysimääräisesti 61 artiklan määräysten puitteissa. 

66 artikla Anadromiset kannat  (tässä artiklassa säädetään ns. kutuvaltioperiaatteesta)

1. Valtioiden, joiden joissa anadromiset kannat lisääntyvät, on katsottava olevan niistä lähimmin kiinnostuneita, ja niillä on niistä päävastuu.
2. Valtion, jossa anadromiset kannat lisääntyvät, tulee huolehtia niiden säilymisestä asianmukaisilla sääntelytoimilla, jotka koskevat kalastusta kaikilla sen talousvyöhykkeen ulkorajan sisäpuolella sijaitsevilla vesillä ja kalastusta, josta säädetään 3 kappaleen b)-kohdassa. Valtio voi neuvoteltuaan muiden 3 ja 4 kappaleessa mainittujen näitä kantoja pyytävien valtioiden kanssa määrätä sen joissa lisääntyviä kantoja koskevan suurimman sallitun kokonaissaaliin.
3. a) Anadromisia kantoja saa pyytää vain talousvyöhykkeiden ulkorajan sisäpuolella sijaitsevilla vesillä, paitsi jos tämä määräys aiheuttaisi taloudellista haittaa muulle kuin alkuperävaltiolle. Kun on kysymys näiden lajien pyytämisestä talousvyöhykkeen ulkorajan ulkopuolella, asianomaisten valtioiden tulee käydä neuvotteluja, joissa sovitaan pyynnin ehdoista ottaen asianmukaisesti huomioon kantojen säilyttämistä koskevat vaatimukset ja alkuperävaltion tarpeet näiden kantojen osalta.
b) Alkuperävaltion tulee tehdä yhteistyötä muille näitä kantoja kalastaville valtioille aiheutuvan taloudellisen haitan vähentämiseksi, ottaen huomioon näiden valtioiden tavanomaisen saaliin ja toimintatavat sekä kaikki alueet, joilla näitä kantoja on pyydetty.
c) Alkuperävaltion tulee ottaa joissaan lisääntyvien kantojen pyytämisessä erityisesti huomioon b)-kohdassa mainitut valtiot, jotka sopimusten perusteella osallistuvat erityisesti rahoitusjärjestelyin alkuperävaltion kanssa kantojen elvyttämiseen.
d) Alkuperävaltio ja muut asianomaiset valtiot sopivat keskenään talousvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevia anadromisia kantoja koskevien määräysten täytäntöönpanosta.
4. Tapauksissa, joissa anadromisia kantoja vaeltaa muun kuin alkuperävaltion talousvyöhykkeen ulkorajan sisäpuolella sijaitseville vesille tai niiden kautta, tulee kyseisen valtion toimia yhteistyössä alkuperävaltion kanssa näiden kantojen säilyttämiseksi ja hoitamiseksi.
5. Anadromisten kantojen alkuperävaltion ja muiden näitä kantoja pyytävien valtioiden tulee ryhtyä järjestelyihin tämän artiklan määräysten toimeenpanemiseksi, tarpeen mukaan alueellisten järjestöjen välityksellä. 

Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta

	Direktiivin tavoitteena on edistää luonnon monimuotoisuuden säilymistä suojelemalla 	luontotyyppejä ja luonnonvaraista eläimistöä ja kasvistoa jäsenvaltioiden sillä 	Euroopassa olevalla alueella, jossa perustamissopimusta sovelletaan.

	Tämän direktiivin mukaisesti toteutetuilla toimenpiteillä pyritään varmistamaan 	yhteisön tärkeänä pitämien luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläin- ja kasvilajien 	suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai sen ennalleen saattaminen.

Rio de Janeirossa vuonna 1992 solmittu Biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus (biodiversiteettisopimus). 

	Keskeiseksi kansainväliseksi tavoitteeksi asetettiin luonnon monimuotoisuuden 	säilyttäminen. Rion sopimuksessa on annettu yleisiä periaatteita, joita sopimuksen 	allekirjoittaneiden valtioiden tulisi noudattaa. Suomi on sitoutunut Rion sopimuksessa 	mm.

	- kehittämään kalakantojen monimuotoisuuden suojelun ja kestävän käytön 	strategioita
	- selvittämään suojelun ja kestävän käytön kannalta tärkeät kalalajit ja kannat
	- järjestämään erityisesti uhanalaisten hyödynnettyjen kalakantojen 	monimuotoisuuden seurannan
	- edistämään elinkykyisten kalakantojen säilymistä luonnollisessa ympäristössään 	perustamalla suojelualueita, säätelemällä kalakantojen käyttöä ja edistämällä 	ekosysteemin suojelua 
	- ennallistamaan rappeutuneita ekosysteemejä ja edistämään uhanalaisten lajien ja 	kantojen elvyttämistä
	- luomaan tarvittavat olosuhteet kalakantojen nykyisen käytön ja suojelun sekä 	kestävän käytön yhteensovittamiseksi
	- järjestämään uhanalaisten kalakantojen väliaikaisen suojelun viljelyolosuhteissa
	- ryhtymään toimenpiteisiin kalakantojen elvyttämiseksi ja niiden palauttamiseksi 	asianmukaisissa olosuhteissa luonnolliseen ympäristöönsä
	- ryhtymään kalavarojen käyttöä koskeviin toimenpiteisiin välttääkseen tai 	minimoidakseen käytön vaikutukset biologiseen monimuotoisuuteen

Norja, laki lohi- ja sisävesikaloista, 1992.

	Lovens formål er å sikre at naturlige bestander av anadrome laksefisk, innlandsfisk og 	deres leveområder samt andre ferskvannsorganismer forvaltes slik at naturens 	mangfold og produktivitet bevares.

Code of Conduct for Responsible Fisheries, FAO 1995

	States and users of living aquatic resources should conserve aquatic ecosystems. The 	right to fish carries with it the obligation to do so in a responsible manner so as to 	ensure effective conservation and management of the living aquatic resources.

	Recognizing that long-term sustainable use of fisheries resources is the overriding 	objective of conservation and management.

Biologista monimuotoisuutta koskeva Euroopan yhteisön strategia (KOM/98/42), 1998. 

	Strategia pyrkii ennakoimaan, estämään ja vastustamaan biologista monimuotoisuutta 	merkittävästi vähentäviä tai tuhoavia syitä niiden lähteillä.

Maa- ja metsätalousministeriön luonnonvarastrategia (MMM 2001) 
	Ensimmäisenä päämääränä on hoitaa ja käyttää luonnonvaroja eettisesti ja 	vastuullisesti siten, että niiden elinvoimaisuus, uusiutumis- ja tuottokyky turvataan 	kestävän käytön periaatteen mukaisesti. Toisena päämääränä on huolehtia siitä, että 	ekosysteemin toimivuus sekä biologisen monimuotoisuuden ja maaseutumaiseman 	säilyminen ovat turvatut.

Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (Yhteisen kalastuspolitiikan perusasetus)

	Tässä tarkoituksessa yhteisö noudattaa ennalta varautumisen periaatetta toteuttamalla 	toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu suojelemaan ja säilyttämään elollisia 	vesiluonnonvaroja, mahdollistamaan niiden kestävä hyödyntäminen ja saattamaan 	kalastustoimien vaikutukset meriekosysteemeihin mahdollisimman vähäisiksi. Sen 	tavoitteena on ottaa kalastuksenhoidossa asteittain käyttöön ekosysteemiin perustuva 	lähestymistapa.

	Tässä asetuksessa "kestävällä hyödyntämisellä" tarkoitetaan kannan hyödyntämistä 	tavalla, joka ei vaaranna kannan hyödyntämistä tulevaisuudessa ja jolla ei ole 	kielteistä vaikutusta meriekosysteemeihin. "Kalastuksenhoidon ennalta varautuvalla 	lähestymistavalla" tarkoitetaan, että riittävien tieteellisten tietojen puuttumista ei 	käytetä perusteena lykätä tai jättää toteuttamatta hoitotoimenpiteitä kohdelajien, 	niiden ohessa saaliiksi saatavien tai niistä riippuvaisten lajien sekä muiden kuin 	kohdelajien ja niiden ympäristön suojelemiseksi;

	Komissio on vuonna 2008 todennut työpaperissaan, joka koskee yhteisen 	kalastuspolitiikan uudistamista, että kalastuksen pitkän aikavälin ekologinen 	kestävyys on edellytys kannattavalle ja sosiaalisesta kestävälle kalastukselle.

Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksessa vuonna 2002 hyväksytty täytäntöönpanosuunnitelma

	Kestävään kalastukseen pääsemiseksi tarvitaan kantojen säilyttäminen tasolla, jolla 	päästään kestävään enimmäistuottoon, tai niiden palauttaminen tälle tasolle. 	Pyrkimyksenä on saavuttaa nämä tavoitteet uhanalaisten kantojen osalta kiireellisesti 	ja mahdollisuuksien mukaan viimeistään vuonna 2015.

YK:n sopimus hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10.12.1982 tehdyn YK:n merioikeusyleissopimuksen määräysten täytääntöönpanosta (SopS 81/2003)

2 artikla Tavoite 
Tämän sopimuksen tavoitteena on varmistaa hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen pitkäaikainen säilyttäminen ja kestävä käyttö yleissopimuksen asiaankuuluvien määräysten tehokkaalla täytäntöönpanolla.
6 Artikla Yleiset periaatteet
7 artikla Varovaisen lähestymistavan soveltaminen

Fisheries management. 2. The ecosystem approach to fisheries. FAO Technical Guidelines for Responsible Fisheries (2003).

	An ecosystem approach to fisheries (EAF) strives to balance diverse societal 	objectives, by taking account of the knowledge and uncertainties of biotic, abiotic and 	human components of ecosystems and their interactions and applying an integrated 	approach to fisheries within ecologically meaningful boundaries.

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (2000/60/EY) yhteisön vesipolitiikan puitteista (eli ns. vesipolitiikan puitedirektiivi) 

	- tavoitteena pinta- ja pohjavesien hyvä tila -> hyödyttää kalakantojakin, toisaalta 	kalastus ei saa olla puitedirektiivin vastaista
	- yhtenä indikaattorina mm. kalaston tila

 [Kalaston] Lajikoostumus ja runsaussuhteet vastaavat täysin tai lähes täysin häiriintymättömiä olosuhteita. Kaikkia tyypille ominaisia muutosherkkiä lajeja esiintyy. Kalaston ikä-rakenteessa on vähän ihmistoiminnasta johtuvia muutoksia, eikä siinä ole merkkejä häiriöistä minkään lajin lisääntymisessä tai yksilönkehityksessä.

Laki vesienhoidon järjestämisestä 30.12.2004/1299

1 § Tarkoitus

Tässä laissa säädetään vesienhoidon järjestämisestä ja siihen liittyvästä selvitystyöstä, yhteistoiminnasta ja osallistumisesta vesienhoitoalueella sekä kansainvälisestä yhteistyöstä vesienhoidon järjestämisessä. Vesienhoidon järjestämisen yleisenä tavoitteena on suojella, parantaa ja ennallistaa vesiä niin, ettei pintavesien ja pohjavesien tila heikkene ja että niiden tila on vähintään hyvä.

Tämän lain tarkoituksena on, että vesienhoidon järjestämisessä otetaan huomioon vesien laadun lisäksi vesien riittävyys, vesien kestävä käyttö, vesipalvelut ja niiden taloudellinen selvitys, tulvasuojelu, vesien virkistyskäyttö, vesien välityksellä leviävät taudit sekä vesiekosysteemien suojelu ja vesiekosysteemeihin suoraan yhteydessä olevien maaekosysteemien ja kosteikkojen suojelu.

Euroopan Parlamentin ja Neuvoston direktiivi 2008/56/EY, yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista (meristrategiadirektiivi)
	
	Meristrategioissa ihmisen toiminnan hallintaan sovelletaan ekosysteemiin perustuvaa 	lähestymistapaa - - - samalla kun mahdollistetaan merellisten hyödykkeiden ja 	palveluiden kestävä käyttö sekä nykyisille että tuleville sukupolville.

Komission tiedonanto (11.4.2008) yhteisen kalastuspolitiikan rooli ekosysteemiperustaisen lähestymistavan soveltamisessa merien hoitoon [SEC(2008) 449]

	Ekosysteemiperustaisen lähestymistavan mukaisesti EU:n tasolla toteutettavan 	kalastuksenhoidon tehtävänä on:
	(1) rajoittaa kalastuksen suoria ja epäsuoria vaikutuksia meriekosysteemeihin, jotta 	meren ekosysteemit pysyisivät terveinä ja kalakannat ekologisesti kestävinä. 

Code of Practice for Recreational Fisheries, EIFAC 2008

	The over-arching goal of recreational fisheries management is to ensure the long-term 	sustainability of fisheries resources thereby safeguarding the availability of these 	resources for future generations. Sustainability of fisheries resources includes 	conserving biodiversity at all levels, including genetic diversity, as well as supporting 	terrestrial and aquatic ecosystems.

	Sustainable recreational fisheries management is based on an ecosystem approach to 	fisheries and a precautionary approach. 

Norja, laki meren elollisten luonnonvarojen hallinnosta, 2008

	Formålet med lova er å sikre ei berekraftig og samfunnsøkonomisk lønsam 	forvaltning av dei viltlevande marine ressursane og det tilhøyrande genetiske 	materialet og å medverke til å sikre sysselsetjing og busetjing i kystsamfunna. 

Tanskan kalastuslaki

	Lain tarkoituksena on hallinto, joka varmistaa suolaisen ja makean veden elävien 	luonnonvarojen suojelun ja vahvistamisen sekä muiden eläin- ja kasvieliöiden 	suojelun sekä varmistaa  ammattikalastukselle ja siihen liittyvälle elinkeinolle 	kestävän perustan sekä mahdollisuuden virkistyskalastukselle.

Euroopan unionin luontodirektiivi

	Tavoitteena on turvata perinnöllisen monimuotoisuuden eli biodiversiteetin 	säilyminen suojelemalla luonnonvaraisia elinympäristöjä, eläimiä ja kasveja siten, että 	saavutetaan suotuisan suojelun taso.

Perustuslaki 20 §:

	Vastuu luonnosta ja sen monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä 	kuuluu kaikille.

	Julkisen vallan on pyrittävä turvaamaan jokaiselle oikeus terveelliseen ympäristöön 	sekä mahdollisuus vaikuttaa elinympäristöään koskevaan päätöksentekoon.

Luonnonsuojelulaki 1 §:
	Lain tavoitteena on:
	1) luonnon monimuotoisuuden ylläpitäminen;
	2) luonnonkauneuden ja maisema-arvojen vaaliminen;
	3) luonnonvarojen ja luonnonympäristön kestävän käytön tukeminen;
	4) luonnontuntemuksen ja yleisen luonnonharrastuksen lisääminen; sekä
	5) luonnontutkimuksen edistäminen.