LAUSUNTO
							25.11.2011
Oikeusministeriö 
oikeusministerio@om.fi

Asia 	Lausuntopyyntö; Luonnos valtioneuvoston asetukseksi vesitalousasioista 

Lausunto 	Suomen Vesiensuojeluyhdistysten Liitto ry. (jäljempänä Liitto) toteaa yleiskommenttina että vesivaroihin ja vesistöihin liittyy paljon erilaisia käyttöpaineita. Veden erityisestä merkityksestä johtuen vesivarojen käytön tulee olla laajasti hyväksyttyä. Vesilakiuudistuksen linja onkin muuttunut yhä enemmän veden hyväksi tehtäväksi työksi, mikä on nykyarvostuksilla perusteltavissa. 
	
Vesilaki on laaja yleislaki, joka edellyttää soveltamista, mikä saattaa lisätä sattumanvaraisuutta lupapäätöksissä. Soveltamisen lisääntyminen vaatii lupaviranomaisilta yhä enemmän myös muiden kuin lainsäädännöllisten perusteluiden huomioimista. Näitä ovat hankkeiden kokonaisvaikutusten arviointi ja kompensointi huomioiden vesistön ominaispiirteet, teknis-taloudelliset arviot, sosiaaliset vaikutukset jne. On myönteistä että uuden vesilain toimeenpanoa tuetaan laatimalla ohjeistusta sekä koulutusta. Lisäksi lakiuudistusta täsmennetään alemmanasteisilla säännöksillä, joka on Liitonkin mielestä tarpeellista huomioiden vesienkäytön ja suojelun laajuus. 

Lausunnolla oleva säädös on luonnos valtioneuvoston asetus vesitalousasioista. Asetusluonnoksen perusteluissa ei arvioida asetuksen merkitystä suhteessa vesilain kokonaisuudistukseen. Siten Liitto pitäytyy lausunnossaan ko. asetusluonnoksessa, mutta korostaa että vesilakiuudistuksen alemman tason säädöstarve tulisi selvittää, tiedottaa ja valmistella kokonaisuudessaan. 

Asetusluonnoksen 1 §:n 1 momentin kohdassa 3 esitetään vaatimus yleiskuvauksesta. Kokemustemme mukaan yleiskuvauksen määrittely ei ole käytännössä selkeää ja tässä kohdassa on myös ristiriita perusteluiden toteamaan ”perustietojen tarkkuustaso on hyvin pitkälti samanlainen…riippumatta”. Miten tarkkuustaso määritellään? Esitämme että hankkeen yleiskuvaus olisi yhdistettävä vesistön yleiskuvaukseen, jolloin kaikki osapuolet voisivat konkreettisesti arvioida hanketta suhteessa vesistöön. Tämä sama periaate tulisi sisältyä pykälän viimeiseen momenttiin eli yhteenvetoon. Jollei tätä linkitystä hankkeen ja vesistön välillä suoriteta, hakemuksen sisällöksi muodostuu lista asiakohdista ja kokonaisarvio sekä suhteellisuus jäävät puutteelliseksi. 

Asetusluonnoksen 1 §:n 3 momentin osalta perustelumuistiossa todetaan, ettei hakemuksessa tarvita erillistä selvitystä vesienhoitosuunnitelman huomioimisesta. Liiton kantana on, ettei erillinen selvitys ole tarpeellinen, mutta huomioiminen on sisällytettävä edellä kuvattuun yleiskuvaukseen ja vaikutusten selvittämisen jälkeen myös yhteenvetoon. Samassa kohdin toteamme että pienen vesilain mukaisen hankkeen ja laajan YVA-lain mukaisen hankkeen välillä on runsaasti keskisuuria hankkeita, joissa vesienhoitosuunnitelma olisi huomioitava, etenkin kun vhsuunnitelmat tarkentuvat seuraavalla suunnittelukaudella. 

Asetusluonnoksen 3 §:ssä määritellään suoja-aluehakemuksen sisältö, jota Liitto pitää tarpeellisena. Sen sijaan sanamuoto ”Sen lisäksi, mitä 1 §:ssä säädetään” on liian vahva. Miten suoja-alueen perustamisesta on tarkkailtava tai miten työ aikataulutetaan? Vesilain perusteluissa mainittiin että vedenottamoiden suoja-aluejärjestelmän käyttöä ehdotetaan laajennettavaksi, mihin perusteena on esitetty nykyisen lainsäädännön puutteita. Liitto on jo aiemmin todennut huomautuksessaan 24.2.2009 että suoja-alueiden perustamisen kriteerejä olisi täsmennettävä asetuksessa huomioiden nykyisin laajentuva, vesienhoitolakiin perustuva suojelusuunnitelmamenettely. Asetusluonnos ei huomio tätä käytännön tarvetta lainkaan vai onko arvioitavissa että hakemuksen vaatimuksilla ohjataan suojelua ohjeistukseen suoja-aluepäätösten sijaan. 

Asetusluonnoksen 4 §:n 1 momentin perustelumuistiossa todetaan, että keskivedenkorkeuden pysyvä muuttaminen vaatii lähtökohtaisesti vesioikeudellisen yhteisön perustamista. Tämän perusteella asetusluonnoksen 4 §:n 1 momentissa todetaan yksiselitteisesti että hakemuksessa on esitettävä vesioikeudellisen yhteisön säännöt muut selvitykset yhteisöstä. Liitto toteaa että sekä perustelumuistion asiakohta että asetusluonnoksen 4 §:n 1 momentti ovat ristiriidassa vesilain 6 luvun 3 §:n kanssa. Vesioikeudellinen yhteisö on vain yksi mahdollinen hakija. Liitto katsoo että asetuksessa tämä tulisi selkeästi tuoda esille. mm. kuntien rooli saattaa olla hyvinkin vahva hakijana myös lainmuutoksen jälkeen. 

Liitto myös muistuttaa että vesilain 6 luvun muutosten tavoitteena on ollut mm. vesistöjen kunnostushankkeiden vaatimien lupien myöntämiskynnyksen alentaminen vastaamaan nykyistä tarvetta. Kunnostushankkeet ovat merkittävä osa vesienhoidon kokonaisuutta, minkä valtioneuvosto on myös todennut. Liitto toteaa, että mikäli kaikilta hankkeilta vaaditaan kategorisesti asetusluonnoksen 4 §:ssä esitetyt lisätiedot, useiden hyödyllisten hankkeiden toteuttaminen vaikeutuu. Tätä osin asetusluonnoksen tulisi edistää vesilain mukaista tavoitetta. Liitto toteaa että kiinteistökohtaista kustannus- ja hyötyosittelua ei tulisi käyttää hankkeissa, joissa on kaikkien omistajien suostumus.  

	Liitto toteaa, että asetusluonnoksen 13 §:ssä ja perusteluissa esitetty kartan käyttö selventää asioiden käsittelyä. Sen sijaan Liitto toteaa, että perustelut eri tahojen tehtävien selkeytymisestä ja hankkeesta vastaavan velvollisuudesta ovat toissijaisia perusteita kartan laatimiselle. Tärkeintä lienee että kartta tukee ja havainnollistaa muita arvioita. Asutusluonnoksen 13 §:ssä pääosa momenteista huomioi ja suhteuttaa hankkeen ominaisuudet vaadittavaan karttatietoon. Sen sijaan 2 momentti ei tätä periaatetta huomio. Liitto toteaa että 2 momentissa vaadittavat tiedot ovat liian ehdottomia, sillä esim. kiinteistöjen nimien esittäminen kartoissa useissa kohteissa alentaa karttojen selkeyttä kuten myös tiluslajit. Riittää että ne esitetään liitteeksi esitetyssä selitelmässä. 

Asetusluonnoksen 23 – 30 §:iin liittyen Liitto toteaa että asetuksessa tulisi määritellä tarkemmin milloin ojitus on luvanvaraista, milloin vaaditaan ojitustoimitus ja milloin tarvitaan ojitussuunnitelma. Asetuksessa tulisi määritellä mm. vesilaissa esitetty vähäinen ojitus. Tältä osin esitetyn asetusluonnoksen sisältö ei vastaa vesilain mukaista tarvetta. Liitto esittää että tätä kohtaa täsmennetään, jotta toimijoiden rooli ja tehtävät selkeytyvät. 

Ojituksiin sekä asetusluonnoksen 23 – 30 §:iin liittyen Liitto toteaa että vesienhoitosuunnitelmat keskittyvät pääosin ravinnekuormitukseen, mutta ojitusten osalta on huomioitava myös kiintoaine- sekä humuskuormitus. Asetuksen on pureuduttava myös tähän. Keskeisenä puutteena asetusluonnoksen ojitusta käsittelevissä ja vastaavissa vesilain kohdissa on vesiensuojelutoimenpiteiden puuttuminen. Huolimatta että hakemuksissa, ojitussuunnitelmissa tai ilmoituksissa vaaditaan selvityksiä toimenpiteistä, missään ei vaadita esitettäväksi toimenpiteitä haittojen estämiseksi. Tämä on täysin ristiriidassa vesilainsäädännön yleisen periaatteen kanssa. 

Pienenä mutta merkittävän yksityiskohtana asetusluonnoksessa mainitaan maalaji ainoastaan 26 § kartan tiedoissa ja siinäkin vaatimus on painuvien maalajien syvyyden esittäminen. Ojitushankkeissa on aina tunnistettava eroosioherkät maalajit ja alueet, minkä mukaan vesiensuojelutoimenpiteet mitoitetaan.

	Yhteenvetona Suomen Vesiensuojeluyhdistysten Liitto toteaa, että asetusluonnos selkeyttää vesilakiuudistuksen toimeenpanoa, mutta perustuen lausunnon asiasisältöön Liitto muistuttaa, että asetuksen sisältöä tulisi muokata huomioiden käytännön sovellustarpeet.

	Kuopiossa 25.11.2011 Suomen Vesiensuojeluyhdistysten Liitto ry:n puolesta 
	
	Jukka Koski-Vähälä
	Toiminnanjohtaja, MMT
	GSM: 0500-848171, 	E-mail: jukka.koski-vahala@skvsy.fi