Päiväys
Datum	

Dnro
Dnr	
	
	15.9.2006	KSU-2006-J-56/90	
	
OIKEUSMINISTERIÖ 
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO		
	
Viite / Hänvisning	
lausuntopyyntönne OM 7/021/2004, OM0191:00/06/06/200, 30.6.2006      

Asia  / Ärende	
LAUSUNTO VESILAKITYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ	

Taustaa

Vesilakitoimikunta jätti mietintönsä oikeusministeriölle kesäkuussa 2004. Toimikunta ehdotti vesilain kokonaisuudistusta; uudessa vesilaissa olisi 274 pykälää, kun niitä voimassa olevassa laissa on 485. Toimikunta ehdotti myös eräiden erityiskysymysten jatkovalmistelua. Jatkovalmistelua varten oikeusministeriö asetti 1.6.2005 työryhmän, joka otti nimekseen vesilakityöryhmä. 

Vesilakityöryhmän tehtävänä on ollut valmistella vesilain kokonaisuudistuksen vaatimat muutokset muuhun lainsäädäntöön, laatia luonnos vesiasetukseksi sekä valmistella tarpeellisiksi katsomansa muutokset toimeksiannossa lueteltujen asiakokonaisuuksien osalta. Työryhmän tehtävänä on ollut tarkastella vesilakitoimikunnan tekemää ehdotusta ja  tehdä siihen tarkistuksia vain toimeksiantonsa edellyttämässä laajuudessa. 

Asiakokonaisuudet

MENETTELY VALTIONEUVOSTON POIKKEUSLUPA-ASIASSA

Useista käsittelemistään vaihtoehdoista työryhmä on valinnut mallin, jossa ehdottoman luvanmyöntämisesteen käsillä ollessa asia siirrettäisiin ympäristölupavirastosta suoraan valtioneuvostolle. Vaikka työryhmä on yrittänyt karsia valitusteitä – muun muassa käsittelyratkaisusta ei saisi erikseen valittaa – näyttää poikkeuslupajärjestelmä istuvan huonosti vesilain järjestelmään. Sitä paitsi tällaisen järjestelmän tarve on kyseenalainen vesilain joustavien säännösten takia. Kuten mietinnössäkin todetaan, nykyisen vesilain ehdotonta luvanmyöntämisestettä (VL 2:5) on sovellettu ainoastaan yhden kerran koko vesilain voimassaoloaikana. Ympäristökeskus suhtautuu edelleen epäillen poikkeuslupamenettelyyn. 

VESILAIN KORVAUSSÄÄNNÖSTEN AJANMUKAISTAMINEN

Vesilain piiriin kuuluvasta toiminnasta aiheutuvat vahingot korvataan pääosin vesilain omien korvausäännösten mukaan, mutta eräiltä osin sovellettaviksi saattavat tulla myös ympäristövahinkolain ja lunastuslain säännökset. Lainvastaisesta toiminnasta aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseen sovelletaan vahingonkorvauslakia ja ympäristövahinkolakia. –Työryhmä on todennut korvausmenettelyn yhdenmukaistamisen erittäin suuritöiseksi hankkeeksi eikä ole siihen ryhtynyt, mutta on pyrkinyt laatimaan säännökset helpommin ymmärrettävään muotoon ja ryhmittelemään ne selkeiksi kokonaisuuksiksi.

Ympäristökeskuksen käsityksen mukaan työtä tulisi jatkaa ja korvaussäännöksiä yhdenmukaistaa. 

LUONNONTILAISTEN PUROJEN SÄÄTELY VESILAISSA 

Työryhmä ei ole sisällyttänyt luonnontilaisia puroja vesilaissa suojeltuihin luontotyyppeihin, mutta ehdottaa, että  3 luvun 2 pykälän 1 momentin kohtaan 8 lisättäisiin selventävä maininta siitä, että puron luonnontilan vaarantaminen aina synnyttää luvantarpeen. Luonnontilaisten purojen suojelutarkastelun perusteella työryhmä on lisäksi esittänyt vesilain, luonnonsuojelulain ja metsälain suhteiden selvittämistä luontotyyppien suojelussa. Ympäristökeskus kannattaa tätä esitystä. Ympäristökeskus kannattaa luonnontilaisten purojen luontotyyppiperusteista suojelua.   

VOIMASSA OLEVIEN LUPIEN TARKISTAMINEN

Vesitalouslupien pysyvyys aiheuttaa ongelmia. Työryhmä ehdottaa, että  lupaviranomainen voisi määrätä luvan raukeamaan, jos hanke on menettänyt alkuperäisen merkityksensä, kun luvan haltijaa ei tiedetä eikä voida hankaluuksitta selvittää tai kun luvan haltija sitä pyytää. Ympäristökeskus kannattaa näitä ja työryhmän asiassa tekemiä muita yksityiskohtaisia ehdotuksia. 

KALATALOUSVELVOITTEET JA KALATALOUSMAKSUT

Työryhmä esittää, että kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu tehtäisiin tasaveroisiksi kalataloudellisiksi kompensaatiokeinoiksi, mutta ei esitä mahdollisuutta siirtää kalatalousmaksua kalastusoikeuden haltijan käytettäväksi. Ympäristökeskus kannattaa näitäkin ehdotuksia. 

VESILAIN SUHDE MUUHUN LAINSÄÄDÄNTÖÖN 

Työryhmä on ehdottanut vesilain 10 luvun jätevesisäännösten korvaamista ympäristönsuojelulakiin otettavilla säännöksillä. Ympäristökeskus kannattaa periaatteessa tätä ehdotusta, mutta katsoo  kuten työryhmäkin, että asia vaatisi vielä jatkovalmistelua. 

Työryhmä esittää vesilakitoimikunnan ehdottamaa järjestelyä muutettavaksi siten, että johtojen sijoittaminen perustuisi aina maankäyttö- ja rakennuslakiin, ellei asiasta päätettäisi vedenottoluvan yhteydessä. Ympäristökeskus huomauttaa, että tällainen järjestely erottaisi korvauskäsittelyn varsinaisesta lupakäsittelystä, koska maankäyttö- ja rakennuslain mukaiset korvaukset käsitellään lunastuslain mukaisessa menettelyssä. Vahingonkärsijä joutuisi myös itse panemaan korvaushakemuksen vireille.  

Viittaussäännösten osalta ympäristökeskus toteaa, että uuteen vesilakiehdotukseenkin sisältyy sangen paljon viittaussäännöksiä, joita ehkä voitaisiin ainakin osittain kirjoittaa auki. 

Vesiasetus

Työryhmä on laatinut luonnoksen uudeksi vesiasetukseksi. Ympäristökeskus kannattaa teknisluonteisten ohjeiden jättämistä asetuksen ulkopuolelle. 

Jatkotyöskentelyä koskevat ehdotukset

Työryhmä on tehnyt seuraavat ehdotukset:
- vesilain, luonnonsuojelulain ja metsälain suhde luontotyyppien suojelussa 
- ympäristönsuojelulain muutokset
- maankäyttö- ja rakennuslain muutokset
- vesiasetuksen jatkovalmistelu
- vesistön vakiintuneen tilan huomioon ottaminen lupaharkinnassa
- vanhaan lupaan perustuva vesistön säännöstely
- kalataloudellisten toimenpiteiden tuloksellisuutta koskeva tarkkailuohjelma

Neljää ensimmäistä kohdetta on käsitelty jo edellä. Viimeksi mainittuun kohteeseen sisältyy tekstin mukaan vain ehdotus oikaisumenettelyn ulottamisesta myös kalatalousviranomaisen hyväksymiin kalataloudellisten toimenpiteiden tuloksellisuutta koskeviin erillisiin tarkkailuohjelmiin. 

Yksittäisiä pykäliä koskevat huomautukset 

VESILAKI

2:6. Oikeus haitan poistamiseen ja ruoppausmassan sijoittamiseen ("matalikonpoistopykälä"): ympäristökeskuksen mielestä ilmoitus tulisi tehdä kunnan ympäristönsuojelulautakunnalle eikä ympäristökeskukselle. Yleisen edun kannalta nämä hankkeet eivät useinkaan ole   kovin merkittäviä, ja ympäristönsuojelulautakunnalla olisi lyhyemmät tarkastusmatkat ja paikallinen asiantuntemus. 

3.11. Tarkkailu. Pykälä antaisi säädöspohjaa jo muodostuneelle käytännölle. Uutta olisi, että tarkkailuohjelman hyväksymispäätöksestä voitaisiin tehdä oikaisuvaatimus lupaviranomaiselle. - Ympäristökeskus esittää, että pykälässä korostettaisiin tarkkailuohjelman hyväksymistä lupapäätöksessä, koska näin vältyttäisiin delegoinnista aiheutuvasta päällekkäisestä työstä. Edelleen pykälän mukaan delegoitua tarkkailuohjelmapäätöstä tehtäessä on noudatettava- tässä kohdassa tosin "soveltuvin osin" – mitä ympäristöluvasta säädetään sekä päätöksestä olisi tiedotettava kuten lupapäätöksen antamisesta. Ympäristökeskus katsoo, että näitä määräyksiä olisi vielä lievennettävä. Tarkkailuohjelmapäätöksen tekeminen on kuitenkin asiantuntijatehtävä, eikä laajoista kuuluttamisista voida odottaa kertyvän paljonkaan lisäarvoa. 

YMPÄRISTÖNSUOJELULAKI

48. Jäteveden johtaminen toisen alueella. Ojitustoimituksen pitämisestä voitaisiin luopua tapauksessa, jossa oja tai jätevesiputki on johdettava maantien, kadun tai rautatien tai muun kiskoradan alitse ja jossa sopimusta ei ole saatu aikaan. Alitusten tekniikka on kehittynyt, eikä hankkeesta mahdollisesti kuivatushyötyä saavien maanomistajien saamista mukaan kustannuksiin voitane enää ojitustoimituksen kustannukset huomioon ottaen pitää merkittävänä. Sitä paitsi tilanne, jossa sopimusta ei saada aikaan, on äärimmäisen harvinainen. Erimielisyys voitaisiinkin jättää toimivaltaisen lupaviranomaisen ratkaistavaksi.

Lopuksi

Ympäristökeskus viittaa oikeusministeriölle 2.10.2004 antamaansa lausuntoon ja toteaa, että useita lausunnossa mainittuja, ympäristökeskuksen tärkeänä pitämiä asioita on jäänyt työryhmän mietinnössä huomioon ottamatta.   

Johtaja 				Risto Palokangas

Ympäristönsuojelupäällikkö		Juhani Mäki