Oikeusministeriö
PL 25				Helsinki 18.9.2006
00023 Valtioneuvosto

Lausuntopyyntönne vesilakityöryhmän mietinnöstä (Työryhmämietintö 2006:13)

Tekniikan Akateemisten Liitto TEK kiittää yhteydenotosta ja mahdollisuudesta esittää näkemyksensä vesilain uudistusta koskevasta viimeisimmästä mietinnöstä.

Viittaamme tässä yhteydessä 28.10.2004 antamaamme lausuntoon vesilakitoimikunnan mietinnöstä, joka on toiminut pohjana nyt esillä olevalle työryhmän mietinnölle. Sisällöltään ja kattavuudeltaan työryhmämietintö 2006:13 on joiltakin osin toimikunnan mietintöä suppeampi, mutta lausunnossamme esiin nostetut näkökulmat ovat nähdäksemme edelleen yhtä ajankohtaisia kuin tekstiä kirjoitettaessa. Asian käsittely alkuperäisessä laajuudessaan saadut kommentit huomioiden olisi todennäköisesti ollut eduksi säädöskokonaisuuden toimivuudelle.

Asia sivuaa ammattikuntaamme monella tavalla, ja aivan erityisesti siltä osin kuin sillä on kytköksiä maankäyttö- ja rakennuslakiin. Aiemmin asiasta lausutun lisäksi haluamme esittää seuraavaa:

Vesilainsäädännöllä on Suomessa pitkät perinteet. Osin tästäkin syystä siitä on tullut vaikeaselkoista, ja vuosien varrella tehdyt muutokset ovat olleet omiaan lisäämään byrokratiaa ainakin kunnissa. Yleisesti näyttää siltä että nyt pyritään tarkoituksenmukaisuusharkintaan jäykän laintulkinnan sijaan. Tämä on rakentajille hyvä asia alalle ominaisten, ja väistämättä eteen tulevien harkinnanvaraisten ratkaisujen vuoksi, ja mahdollistaa sen ettei yhteiskunnan kokonaisedun kannalta hyödyllisten hankkeiden ja investointien toteutusta tarpeettomasti vaikeuteta.

Luonnontilaisten purojen mukaanottoa vesilain ympäristöluvanvaraisten hankkeiden luetteloon pidämme kannatettavana.

Maankäyttö-, rakennus- ja vesilakien keskinäinen selkeyttäminen infrastruktuurin osalta on erittäin kannatettavaa. Käytännössä infrastruktuurin rakentaminen on usein jäänyt ajallisesti muusta rakentamistoiminnasta jälkeen, mikä on ajoittain pakottanut erilaisiin hätäratkaisuihin. Nämä taas usein toimivat täysin moitteettomasti vain joidenkin käyttäjien kannalta, ja saattavat jopa aiheuttaa ongelmia muille.  Poikkeuksellisten sääilmiöiden mahdollinen lisääntyminen korostaa tarvetta mainittujen osa-alueiden koordinointiin jo suunnitteluvaiheessa. Rakentajien kannalta onkin hyvä että lainsäädäntö selkeytyy, ja velvoitteet tulevat huomioiduksi ennakkoon jälkisanktioiden sijaan.

Nyt esillä olevasta vesiasetusluonnoksesta on jätetty pois mm. nykyisen asetuksen 43 §, joka koskee suunnitelman laatijan pätevyyttä. Siitä säädetään vesilakiehdotuksen 11 luvun 4 §:ssä:
"Hakemuksen laatijalla on oltava hankkeen laatu, laajuus ja vaikutukset huomioon ottaen riittävä asiantuntemus hakemuksen laatimiseksi.
Hakemukseen liitettävistä tiedoista ja suunnitelman laatijalta edellytettävästä asiantuntemuksesta säädetään tarkemmin asetuksella".
Mikäli asetusluonnoksessa ei olekaan tarkoitus säätää pätevyydestä, herää kysymys kuinka asia määritellään tulevaisuudessa? Jääkö se yleiselle tasolle "riittävä asiantuntemus"? Esim. maankäyttö- ja rakennuslaissa sekä asetuksessa ja niihin liittyvissä määräyksissä ja ohjeissa käsitellään suunnittelijoiden pätevyyttä ja kelpoisuutta varsin perusteellisesti (RakMK A2 vuodelta 2002), samoin sähköturvallisuusmääräyksissä.

Tekniikan Akateemisten Liitto TEK ry

Heikki Kauppi		Pekka Pellinen

Liite: Lausuntomme oikeusministeriölle 28.10.2004