LAUSUNTO

1.	11.
C -" N J ,
`1

29.10.2004	135/041/2004
Oikeusministeriö PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO
Viite: Lausuntopyyntö OM 7/021/2004, 30.7.2004
VESILAKITOIMIKUNNAN MIETINTÖ
Pohjois-Savon TE-keskus on tutustunut vesilakitoimikunnan mietintöön (komiteanmietintö 2004:2) ja lausuu siitä seuraavaa. Yleisesti ottaen esitys on hyvä ja tuo lainsäädäntöön tarpeellisia ja kaivattuja muutoksia. TE-keskus haluaa kiinnittää kuitenkin huomiota muutamaan yksityiskohtaan, jotka liittyvät kalatalousvelvoitteisiin, kalatalousmaksuihin ja tarkkailuvelvoitteisiin, sekä ojituksiin.
3 luku 11 § Tarkkailuvelvoite

11 §:n perusteluissa (s. 51) todetaan, että tarkkailuvelvoite tulisi määrätä mandollisimman yksityiskohtaisesti lupapäätöksessä. Joissakin tapauksissa laadittaisiin lupapäätöksen jälkeen erityinen tarkkailusuunnitelma, jonka hyväksyisi ympäristölupavirasto. Se voisi kuitenkin päättää, että suunnitelman hyväksyy alueellinen ympäristökeskus tai (siis vaihtoehtoisesti!) kalatalouteen liittyvän tarkkailun osalta työvoima- ja elinkeinokeskus. Tämän mukaan kalatalouteen liittyvän tarkkailun osalta sen yksityiskohdista voisi siis päättää ympäristölupavirasto, alueellinen ympäristökeskus tai työvoima- ja elinkeinokeskus. Ympäristökeskusta ei toimikunta itsekään liene ajatellut kalatalouteen liittyvän tarkkailun hyväksyjänä, joten ko. lauseessa tai-sana pitää korvata ja-sanalla. TE-keskus toteaa, että päätöksen tarkkailusuunnitelman hyväksymisestä kalataloutta koskevalta osin voi tehdä myös ympäristölupavirasto, mutta vain niin, että se täyttää sisällöllisesti kalatalousviranomaisen vaatimukset. Perusteluna tälle on se, ettei asiassa voida sivuuttaa substanssiin liittyvää asiantuntemusta.

TE-keskuksen asema velvoitteen toteutumisen valvojana jää lakiesityksessä epäselväksi.

3 luku 13 § Kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu

Vesilakiin otettaviksi ehdotetut säännökset kalatalousvelvoitteen toteuttamissuunnitelmasta ja kalatalousmaksun käyttösuunnitelmasta selkeyttävät, kuten perusteluissa esitetään, niihin liittyvää muutoksenhakua ja suunnitelmien oikeudellista asemaa.

Muistiosta käy ilmi (s. 14), että toimikunnan ajatuksena on saattaa kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu nykyistä tasa-arvoisemmiksi vaihtoehdoiksi. Tämä on ollut kalatalousviranomaisen pyrkimyksenä kun se on tehnyt esityksiä kompensaatiosta ympäristölupavirastolle. Samassa yhteydessä vesilakitoimikunta ehdottaa arvion tekemistä mandollisuudesta ohjata kalatalousmaksuja kalastusoikeuden haltijan käytettäväksi. Tätä erikoista ehdotusta toimikunnan olisi pitänyt perustella paremmin. Lakiesityksessähän kalatalousmaksu määrätään suorittamaan kalatalousviranomaiselle ja sen käytettäväksi, kuten pitääkin. Kalatalousmaksun käytössä ei ole ilmennyt vesialueen omistajien etuun vaikuttavia ongelmia. On muistettava, että vesialueen omistajalle syntyvä kalataloushaitta voidaan korvata erikseen suoraan omistajille. Kalatalousmaksu on tarkoitettu kompensoimaan yleiseen kalatalousetuun kohdistuvaa haittaa, joka koskee kaikkia kalaveden käyttäjiä sekä voi myös kohdistua maantieteellisesti huomattavan laajalla vesistöalueella esiintyvään kalakantaan, jolloin vesialueen omistajien määräkin voi olla suuri.

Kalatalousmaksun käytön laajentuminen koskemaan myös maksulla tehtävien toimenpiteiden suunnittelua on hyvä asia.

TE-keskuksen asema tämänkin velvoitteen valvojana jää epäselväksi.

3 luku 21 § Kalatalousvelvoitetta tai —maksua koskevien määräysten tarkistaminen

Kalatalousvelvoitetta ja kalatalousmaksua koskevia määräyksiä voi pykälän mukaan hakemuksesta muuttaa, jos olosuhteet ovat olennaisesti muuttuneet. Perusteluissa olisi pitänyt tuoda esille esimerkein millaisia olosuhteitten muutoksia tällä tarkoitetaan, jotta vältyttäisiin turhilta hakemuksilta.

Kalatalousmaksun suuruuden sitominen kustannustason nousuun on hyvä asia. Käytännön menettelytapoja ei mietinnössä ole kuitenkaan esitetty.
5 luku 6 § Ojitukset.

Lakiesityksessä on pyritty lisäämään isojen ojitushankkeiden ja perkausojitusten ilmoitusvelvollisuutta, jos ojitus ei ole vähäinen, mikä voisi tarvittaessa johtaa Iuvantarveharkintaan. Uudistus ei johtaisi käytännössä muutokseen nykytilanteeseen verrattuna, koska harkinta ilmoituksen tekemisen tarpeesta jää ojituksen toteuttajalle. Ilmoitusvelvollisuus pitää määritellä laissa tarkemmin esimerkiksi siten, että tietyn hehtaarimäärän ylittävä ojitus on ilmoitettava
ympäristöviranomaiselle.	Vähäisissäkin	ojituksissa	tulisi	soveltaa
vesiensuojelutoimenpiteitä.

Metsäojitukset ovat viime vuosikymmenten aikana aiheuttaneet vesistöille huomattavasti suurempaa haittaa kuin on oletettu. Erityisesti ojitusten aiheuttama rakenteellinen kuormitus on heikentänyt merkittävästi kalojen ja rapujen elinympäristöä sekä kuormituspiikit aiheuttaneet kalatalousvahinkoja. Joidenkin pienvesistöjen taimenkannat ovat tuhoutuneet kokonaan pelkästään metsäojitusten vaikutuksesta mm. Pohjois-Savossa.

Erkki Lahti

Timo Takkunen

Ojitusten vesistövaikutuksiin ei lakiluonnoksessa ole kiinnitetty huomiota, vaan asiaa tarkastellaan itse ojituksen toteuttamisen näkökulmasta. Vesiensuojelua ohjataan lähinnä rahoituksen ja vapaaehtoisen vesiensuojelun avulla. Metsäojitusten ympäristövaikutukset ovat verrattavissa turvetuotantoon, joka on nykyisin lupamenettelyn piirissä. Kuvaavaa metsäojitusten toteuttamisesta on, että turvetuotannon vesistöä eniten kuormittava vaihe eli turvesuon kuntoonpano on voitu tehdä metsäojituksena ennen varsinaisen lupahakemuksen jättämistä. Metsäojitusten vesistövaikutuksia ei tarvitse käytännössä tarkastella lainkaan.
Kalatalousjohtaja Kalastusbiologi