T

D 4. 09. 100E

Asia

	UUDENMAAN TYÖVOIMA- JA ELINKEINOKESKUS	LAUSUNTO

PL 15	Pvm 1.9.2006 KESKUS 00241 HELSINKI	Dnro 249/041/2006
Ql ~ar re+rnlrelx 4,ctrIö	LÄHETETTY
Oikeusministeriö
PL 25	5' Ink 2006
00023 VALTIONEUVOSTO	/ Q~ l / otQsjf
Viite	Lausuntopyyntö 30.6.2006 OM7/021/2004, OM0191:00/06/06/2000
VESILAKITYÖRYHMÄN MIETINTÖ

Vesilakityöryhmä on valmistellut vesilain kokonaisuudistuksen vaatimia muutoksia muuhun lainsäädäntöön, laatinut luonnoksen vesiasetukseksi ja valmistellut muutoksia vesilakiin seuraavissa asiakokonaisuuksissa:
•	menettely valtioneuvoston poikkeuslupa-asiassa
- vesilain korvaussäännösten tekninen uudistaminen
•	luonnontilaisten purojen suojelu
- voimassa olevien lupien tarkistaminen
- kalatalousvelvoitteet ja maksut

Uudenmaan työvoima- ja elinkeinokeskus pitää työryhmän ehdottamia tarkennuksia vesi-lain perusteluihin ja pykäliin pääosin onnistuneina. TE-keskus haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota vielä seuraaviin seikkoihin, jotka kaipaavat muutoksia.

Valtioneuvoston poikkeuslupa

Valtioneuvoston poikkeuslupamenettelyn osalta TE-keskus viittaa ympäristöministeriön edustajien lausumassa ja Suomen Luonnonsuojeluliiton edustajan eriävässä mielipiteessä esitettyihin painaviin perusteluihin ja pitää tärkeänä, että vesilaissa säilyy nykyinen ehdoton hankkeen laaja-alaisiin kielteisiin vaikutuksiin perustuva luvanmyöntämiseste.

Vanhojen lupien tarkistaminen

Vesipolitiikan puitedirektiivin mukaisissa alueellisten ympäristökeskusten kartoituksissa on käynyt ilmi kuinka valtaisa patojen ym. kulkuesteiden määrä on Suomessa. Suurin ryhmä ennen vesilakia annetuista patoluvista koskee Vesilakityöryhmän mietinnön mukaan vanhoja myllyjä tai voimalaitoksia. Puutteena vanhoissa luvissa on, ettei niissä ole otettu riittävästi huomioon virkistyskäytön ja kalankulun tarpeita. Jopa parisataa vuotta vanhat patoluvat ovat yleensä voimassa toistaiseksi eikä niissä ole määrätty velvoitteita kalan nousun turvaamiseksi, jolloin alkuperäiset kalakannat ovat taantuneet tai hävinneet alueelta. Jokien esteetöntä kulkua edellyttää kuitenkin nykyisin erityisesti vesipolitiikan puitedirektiivi.

Uudenmaan TE-keskuksen toimialueella on erityisen runsaasti vanhoja mylly- , saha- vedenotto- vesivoimala- ym. patoja, joiden luvissa ei ole minkäänlaisia kalan kulkua velvoittavia määräyksiä. TE-keskus on teettänyt koko Suomenlanden meritaimenkantojen elvyttämiseksi suunnitelman, jonka olennaisena osana on kalojen kulun mandollistaminen patojen ohi. Ohessa Uudenmaan ja Kaakkois-Suomen TE-keskusten laatima tuore esite ko. ohjelmasta ja meritaimenkantojen tilasta alueella.

Kalataloushallinnon rahoittamia kunnostuksia on toteutettu em. joissa jo noin 20 vuoden ajan ja useat ovat aktiivisessa virkistys- ja matkailukäytössä. Kunnostustarvetta alueen lukuisten patojen kohdalla on kuitenkin edelleenkin hyvin paljon, kuten käy ilmi Uudenmaan TE-keskuksen teettämästä oheisesta julkaisusta (Kala- ja riistahallinnon julkaisuja

2
78/2006). Uudenmaan TE-keskus totesikin 29.10.2004 antamassaan lausunnossa Vesilakitoimikunnalle maamme vesistöjen huomattavan kunnostustarpeen, mikä vesilain uudistuksessa on jäänyt aivan liian vähälle huomiolle.

Jokiemme hyödyntäminen pien- ja minivesivoiman tarpeiksi on jatkuvasti kasvanut Etelä-Suomessa. Mielenkiinto on kohdistunut erityisesti em. vanhoihin voimaloihin ja patoihin. Meneillään olevien pien- ja minivesivoimalahankkeiden hakemuksia tarkasteltaessa havaitaan, että luvan haltijat pyrkivät välttämään kaikkia kustannuksia, jotka koituvat kalojen kulun järjestämisestä patojen ohi.

Kalojen kulun järjestäminen vesivoimalan haltijan toimesta tulisi kalataloudellisesti mielekkäissä kohteissa olla TE-keskuksen mielestä nykyään jo itsestään selvää. Suurimpana hidasteena Uudenmaan virtavesien kalataloudellisissa kunnostuksissa on vaikeudet saada nykyisillä resursseilla voimalapatoihin kalojen kulkua helpottavia rakenteita nykyisen vesi-lain mukaisesti. Vesipolitiikan puitedirektiivin edellyttämään tavoitetilaan jokien esteettömyydestä ei päästää vuoteen 2015 mennessä.

Edellä esitettyyn viitaten TE-keskus toteaa, että pohtiessaan vanhojen patolupien tarkistamisia Vesilakityöryhmä ei ole täysin ymmärtänyt kuinka laajasta ja vaikeasta ongelmasta on todellisuudessa kysymys. Eturistiriita yleisen ja yksityisen edun välillä korostuu virtaamiltaan pienissä, mutta käyttöpaineiltaan suurissa Etelä-Suomen virtavesissä, joissa monissa elää lisäksi erittäin uhanalaisia kalakantoja.

Vesilain kokonaisuudistuksen tavoitteena on ajanmukaistaa vesilainsäädäntöä vastaamaan niitä muutoksia, joita vesilain säätämisen jälkeen on tapahtunut. Vaikka vesivoiman hyväksikäyttöä pyritään uudistusesityksissä huomattavasti edistämään, on vesilakityöryhmä tehnyt myös huomattavia parannusesityksiä vanhojen lupien raukeamisen ja tarkistamisen helpottamiseksi, jotka on koottu 19 lukuun. Vesilakitoimikunnan esityksessä hyödyt ja menetykset arvioidaan ensisijaisesti yleiseltä kannalta, mitä myös on pidettävä parannuksena vanhaan rahamääräiseen arvioon. Vanhojen lupien tarkistamisen yhteydessä olisi TE-keskuksen mielestä otettava laajasti huomioon myös ns. aineettomat arvot. Varsinkin virtavesiemme voimalarakentamisessa on menetetty huomattavia virkistyksellisiä, matkailullisia ja luonnonsuojelullisia arvoja.

Ehdotetun 19 luvun 5,6, 10, 13, 14 ja 15 §:ien sekä ehdotetun 3 luvun 23 §:n nojalla voidaan siis vanhoihin patolupiin pyrkiä saamaan kalojen nousua helpottavia toimenpiteitä tai ehtoja niiden suorittamiseksi.

Luvan haltijalle ei kuitenkaan saisi Vesilakitoimikannan ja Vesilakityöryhmän mukaan koitua tarkistamisesta kohtuuttomia kustannuksia tai syntynyt edunmenetys olisi aina korvattava, jollei se ole vähäinen.

Ottaen huomioon edellä esitetyn, yhteiskunnan arvomaailman muutokset, vesivoimaloiden kiistattomat vahingot virtavesieliöstölle, toimivan kalatietekniikan ja voimalalupien haltijoille koitunut usein hyvin pitkäaikainen hyöty, on uusitussa vesilaissa vanhojen vesivoimalalupien haltija voitava velvoittaa voimaloiden rakennusasteen lisäämisen tai lupien tarkistamisen yhteydessä kustantamaan kalatalousviranomaisen padon yhteyteen vaatima kalatie ja luovuttamaan siihen tarvittava vesi.
Kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu
Kalatalousvelvoitteen ja –maksun osalta työryhmä on päätynyt siihen, että toimenpidevelvoite ja maksu olisivat tasa-arvoisia vaihtoehtoja. Tämä ja myös muut lakiluonnoksen 3 luvun 13 § koskevat ehdotukset ovat perusteltuja.

Pykälästä on poistettu viittaus kalastusalueiden käyttö- ja hoitosuunnitelmiin sekä kalatalousviranomaisen hyväksymiin kalaston suojelusuunnitelmiin. Perusteluissa on katsottu, että pykälässä mainittu termi "kalastuksen järjestely" kattaa mm. kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelmat.

pWrapPolygonVertices8;11;(11276,0);(11276,500);(0,500);(0,12852);(8307,12852);(8307,14847);(672,14847);(672,21601);(21601,21601);(21601,0);(11276,0);fBehindDocument1
Tiedoksi	Uudenmaan TE-keskus/Anneli Antila

3
Uudenmaan TE-keskus toteaa, että perusteluissa on mainittava myös kalatalousviranomaisen kala- ja rapukantojen hoitoa koskevat suunnitelmat. Esimerkkinä tällaisesta suunnitelmasta on mm. em. Suomenlanden meritaimenkantojen suojelu- ja käyttösuunnitelma (Kala- ja riistahallinnon julkaisuja 52/2001), jota kaikki ko. alueen TE-keskukset pyrkivät systemaattisesti toteuttamaan.
Johtaja	Hannu Paju

Kalatalousjohtaja

Markku Marttinen

Liitteet	Uudenmaan ja Kaakkois-Suomen TE-keskusten esite Suomenlanden meritaimenkannoista

Uudenmaan TE-keskuksen julkaisu Uudenmaan ja Itä-Uudenmaan virtavesikunnostuksista (Kala- ja riistahallinnon julkaisuja 78/2006)