Lausunto

						944/90/2006
Vesa Valpasvuo, Leena Eränkö		18.9.2006

Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto

Lausuntopyyntönne OM 7/021/2004  OM 0191:00/06/06/2000; 30.6.2006

Lausunto vesilakityöryhmän mietinnöstä
Oikeusministeriön vesilakitoimikunta esitti 16.6.2004 päivätyssä mietinnössään vesilainsäädännön uudistamista kokonaisuudessaan. Oikeusministeriö asetti 1.6.2005 työryhmän jatkamaan vesilainsäädännön kokonaisuudistusta vesilakitoimikunnan mietinnön pohjalta. Työryhmän tehtävänä oli tiettyjen asiakokonaisuuksien osalta valmistella vesilakiin ja muuhun lainsäädäntöön tehtävät muutokset sekä laatia luonnos vesiasetukseksi. 
Työryhmän tehtävänä on asettamispäätöksen mukaan ollut:
1)	valmistella vesilain kokonaisuudistuksen vaatimat muutokset muuhun lainsäädäntöön,
2)	laatia luonnos vesiasetukseksi,
3)	valmistella tarpeelliseksi katsomansa muut muutokset lainsäädäntöön seuraavien asiakokonaisuuksien osalta:
–	menettely valtioneuvoston poikkeuslupa-asiassa,
–	vesilain korvaussäännösten muodollinen/tekninen uudistaminen,
–	luonnontilaisten purojen suojelu,
–	voimassa olevien lupien tarkistaminen, ja
–	kalatalousvelvoitteet ja maksut.
Työryhmän työn pohjana oli vesilakitoimikunnan mietinnön ehdotus uudeksi vesilaiksi. Työryhmä tarkasteli ehdotusta ainoastaan toimeksiantonsa puitteissa, eikä ottanut kantaa toimikunnan ehdotukseen tai siitä annettuihin lausuntoihin. Toimeksiantonsa mukaisten asiakokonaisuuksien osalta työryhmä on laatinut säännös- ja perusteluehdotukset muutoksina ja täydennyksinä vesilakitoimikunnan mietintöön sisältyvään hallituksen esitysluonnokseen. Säännös- ja perusteluehdotusten lisäksi mietinnössä esitellään ehdotusten käsittelyä työryhmässä.
Lausunto
Suomen Kuntaliitto totesi vesilakitoimikunnan mietinnöstä 3.11.2004 antamassaan lausunnossa mm. seuraavaa:
”Vesilain kokonaisuudistusta on pidettävä erittäin tarpeellisena ja perusteltuna sekä myös haasteellisena, sillä uudistuksen lopputuloksen tulisi olla ymmärrettävän selkeä ja perusteltu myös lain tuleville käyttäjille, jotta sen käyttöönotto ja toimeenpano sujuisi mahdollisimman kitkattomasti.
Vesilain kokonaisuudistusta tulee jatkaa vielä riittävän laajapohjaisessa työryhmässä toimikunnan esittämien sekä lausunnoissa esille tulleiden seikkojen osalta.
Jatkotyölle tulee varata riittävästi aikaa ja siinä tulee keskeiseksi tavoitteeksi ottaa lain säännösten yksityiskohtainen perusteleminen. Uuden vesilain käyttäjillä, joilla ei ole kokemusta ja tuntemusta nykyisen vesilain aikana muodostuneisiin käytäntöihin tai perusteisiin, tulee olla mahdollisuus uuden lain perustelujen avulla ymmärtää säännösten tarkoitus ja perusteet.
Jatkotyössä lain kaikki luvut, myös ojitus- ja uittoluvut, modernisoida ja saada yhteismitalliseksi sekä nykyistä hallintokäytäntöä vastaavaksi.” 
Kuntaliitto pitää ongelmallisena hahmottaa ja ottaa kantaa vesilain kokonaisuudistukseen, koska asian valmistelun on pilkottu kahteen osaan: vesilakitoimikunnan ja –työryhmän esityksiin. Liiton mielestä näitä tulisi voida tarkastella kokonaisuutena siten, että vesilakitoimikunnan mietinnöstä annettujen lausuntojen mahdolliset vaikutuksen esitykseen olisivat mukana. Lakiesitysten hajanaisuus ei myöskään mahdollista tässä vaiheessa kannanottoa vesiasetusluonnokseen.
Kuntaliitto pitääkin välttämättömänä, että lausunnonantajille varataan vielä mahdollisuus ottaa kantaa molempien esitysten ja niistä annettujen lausuntojen perusteella laadittavaan hallituksen esitysluonnokseen vesilain kokonaisuudistuksesta sekä erikseen myös esitykseen uudeksi vesiasetukseksi sekä sen perustelumuistioon.

Yksityiskohtaisia kommentteja 
Uusi vesilaki 2 luku 6 § sekä 14 § 
Ruoppausta koskevan ilmoittamisvelvollisuuden tulee Kuntaliiton mielestä yksiselitteisesti olla ennakkovalvonnallinen eli työn aloittamisen edellytys on määräaikana tehty ilmoitus alueelliselle ympäristökeskukselle, jolla tulee olla lakiin kirjoitettu mahdollisuus antaa tarvittavia määräyksiä toimenpiteen suorittamistavasta, -ajankohdasta tai muusta vastaavasta. Lisäksi säännöksessä tulee ruoppaushanketta suunnittelevalta edellyttää, että ruoppauksesta tulee laatia ja liittää suunnitelma viranomaiselle tehtävään ilmoitukseen.
Ruoppauksen osalta 2 luvun 14 §:ssä ilmoituksen tekemiselle annettu määräaika, 14 vuorokautta, on aivan liian lyhyt. Siinä ajassa ei alueellisen ympäristökeskuksen edustajilla ole mahdollisuutta tutustua kyseiseen asiaan riittävän hyvin eikä mahdollisesti tarvittavien määräysten antamiselle jää aikaa. Lyhyt ilmoitusaika saattaa johtaa siihen, että paikallinen valvontaviranomainen joutuu käytännössä hoitamaan alueelliselle ympäristökeskukselle kuuluvia tehtäviä eli arvioimaan hankkeen luvan tarvetta. Kuntaliiton näkemyksen mukaan ilmoitus tulee tehdä vähintään 30 vuorokautta ennen toimenpiteen aloittamista. 
Ilmoitusvelvollisista toimenpiteistä on perusteltua antaa tieto myös paikalliselle valvontaviranomaiselle. Ruoppausasia on luonteeltaan sellainen, että tietoa siitä tarvitaan myös kunnassa. Haittaa ei varmaankaan ole muidenkin ilmoitusmenettelyyn kuuluvien asioiden tiedottamisesta paikalliselle viranomaiselle. 
Pykälän toisen momentin säännöstä ruoppausmassan sijoittamisesta ilman lupaa toisen vesialueelle tulee tarkentaa siten, että siinä toimenpide rajataan nykyisen mukaisesti merkityksettömän pieneen ruoppausmassaan ja että sijoittaminen ei aiheuttaisi haittaa vesialueen omistajalle. Lisäksi siitä tulisi ilmoittaa myös vesialueen omistajalle. 
Kuntaliitto esittää, että 6 §:n 2 momentti muutettaisiin seuraavasti: Kulkuväylästä poistetun maan ja muun vesistön pohjasta otetun kiinteän aineen (ruoppausmassa) saa ilman omistajan suostumusta sijoittaan toisen vesialueelle, jos ruoppausmassan määrä on merkityksettömän pieni ja sen sijoittaminen ei aiheuta haittaa vesialueen omistajalle eikä sijoittamiseen tarvita 3 luvun 2 §:n mukaan ympäristölupaviraston lupaa.

Pykälän viimeisessä momentissa säädellään ruoppausmassan sijoittamista maa-alueelle ja todetaan, että sijoittaminen edellyttää maanomistajana suostumusta. Lisäksi säädetään, että ympäristölupavirasto voi kuitenkin myöntää luvan ruoppausmassan sijoittamiseen tietyin edellytyksin. Kuntaliiton mielestä kyseisen säädöksen uusittu sanamuoto ei selkeytä asiaa, joten liitto esittääkin, että selvyyden vuoksi momenttia muutettaisiin seuraavasti: … Ympäristölupavirasto voi kuitenkin ilman maanomistajan suostumusta myöntää luvan …
Pykälän perusteluissa todetaan, että jätelaki saattaa tulla sovellettavaksi sijoitettaessa ruoppausmassaa maa-alueelle, mutta erillistä mainintaa siitä ei tarvita, koska viittaus ympäristöluvan tarpeeseen kattaa myös tämän.
Liitto katsoo, että myös siinä tilanteessa, kun massoja sijoitetaan pelkästään maanomistajan suostumuksella, tulee noudattaa, mitä jätelaissa säädetään tai sen nojalla määrätään (esim. jätehuoltomääräykset). Massojen sijoittaminen maa-alueelle saattaa edellyttää maankäyttö- ja rakennuslain mukaista toimenpide- (vesirajalaite) tai maisema-työlupaa. Sijoittaminen voi olla ristiriidassa myös kaavassa määrätyn kanssa. Esityksessä oleva sanamuoto jättää tulkinnanvaraiseksi myös sen, tuleeko ruoppausmassojen sijoittamisessa noudattaa mitä kunnallisella jätehuoltomääräyksellä on määrätty. 
Kuntaliitto esittää, että momentin loppua muutetaan ja siihen lisätään myös viittaus maankäyttö- ja rakennuslakiin seuraavasti: Ruoppausmassan sijoittamisessa maa-alueelle on lisäksi noudatettava, mitä jätelaissa (1072/1993) sekä maankäyttö- ja rakennuslaissa (132/1999) tai niiden nojalla säädetään tai määrätään.

Uusi vesilaki 4 luku 8 § sekä maankäyttö- ja rakennuslaki 161 §:n 4 momentti 
Kuntaliitto pitää perusteltuna esitystä, jolla vesilain sekä maankäyttö- ja rakennuslain päällekkäisiä järjestelmiä selkeytetään. Esitykseen liittyvästä maankäyttö- ja rakennuslain 161 § 4 momentin sanamuodosta saattaa saada virheellisen käsityksen, että viemäriin liittyviin liittyvät vähäiset laitteet eivät kuuluisi pykälän soveltamisalaan. Selvyyden vuoksi momentti tulisi muuttaa seuraavasti: Vesijohtoon ja viemäriin liittyvien vähäisten laitteiden, rakennelmien ja laitosten sovelletaan tätä pykälää, jos sijoittamisesta ei ole päätetty vesilain mukaisessa vedenottoa koskevassa lupapäätöksessä.

Uusi vesilaki 13  luku  6 §   Korvattava edunmenetys
Pykälän 3 momentin viimeisessä lauseessa todetaan, että ’käyttöoikeudesta suoritettavaa korvausta määrättäessä on otettava huomioon myös pohjaveden ottomahdollisuuteen perustuva maan lisäarvo’. Säännöstä ei ole perusteluissa mitenkään avattu, joten sen merkitys ei avaudu. 
Kuntaliitto pitää kyseistä säännöstä perusteettomana ja tarpeettomana, koska kyseisen momentin mukaan ’alueen omistajalla ei ole oikeutta saada korvausta alueelta otettavasta vedestä’ ja että ’korvattavana edunmenetyksenä pidetään kuitenkin veden ottamisesta omistajalle tai muun erityisen oikeuden nojalla pohjavettä käyttävälle aiheutuvaa veden saannin huonontumista, jos se ei ole vähäinen’. 
Kuntaliitto esittää, että 6 §:n 3 momentin viimeinen lause ”Käyttöoikeudesta suoritettavaa korvausta määrättäessä on otettava huomioon myös pohjaveden ottomahdollisuuteen perustuva maan lisäarvo” poistetaan perusteettomana.

Työryhmän ehdotukset luonnontilaisten purojen suojelusta
Kuntaliitto pitää perusteltuna välivaiheena työryhmän muutosesitystä uuden vesilain 3 luvun 2 §:n 8 kohtaan. Liitto pitää tärkeänä viipymättä käynnistää selvitys, jossa tarkastellaan ja tehdään tarvittavat säädösmuutosesitykset nykyisen luonnonsuojelu-, metsä- ja vesilakeihin hajautetun luontotyyppisuojelun yhdenmukaistamiseksi ja selkeyttämiseksi.
Muilta osin Kuntaliitolla ei ole huomautettavaa työryhmän esitykseen.

SUOMEN KUNTALIITTO

Leena Karessuo			Vesa Valpasvuo
johtaja,			ympäristöasiantuntija
yhdyskunta, tekniikka ja ympäristö