Oikeusministeriö lainvalmisteluosasto
PL 25, 00023 VALTIONEUVOSTO

KALATALOUDEN KESKUSLIITTO
CENTRALFÖRBUNDET FÖR FISKERIHUSHÅLLNING
Oikpl icrniniqtQl'IÖ
1 9. 09, iUOs
ec.10	, a1 i_02(bdi
oleoo
18.9.2006
Viite: Kirje 30.6.2006, OM 7/021/2004, OM0191:00/06/06/2000
Asia: Lausunnon antaminen Vesilakityöryhmän mietinnöstä (oikeusministeriö, työryhrnämietintö 2006:13)
Pyydettynä lausuntona Kalatalouden Keskusliitto esittää seuraavaa.

Vesilakityöryhmä on ehdotuksessaan puuttunut oman toimenkuvansa lisäksi myös Vesilakitoimikunnan ehdotuksiin niin, että uuden vesilakiluonnoksen ymmärtäminen on vaikeaselkoista ja hankalaa. Se vaati samanaikaisesti näiden kanden esityksen seuraamista rinnakkain. Valmistelulta odottaisi selkeämpää esitystä niin, että kaksi ehdotusta yhdistetään yhdeksi vesilakiehdotukseksi, johon on helpompi ottaa kantaa.

Kalatalouden Keskusliitto toteaa yleisesti, että työryhmän mietintöön sisältyvät muutosesitykset selkeyttävät monelta osin vesilain soveltamista. Pidämme hyvänä sitä, että samankaltaiset asiat on koottu yhteen lainkohtaan ja ilmaisua on selkiytetty.
Toisaalta lakitekstiä on paikoin pyritty tiivistämään ja lyhentämään liikaakin, niin että lain tarkoitus selvää vasta perehtymällä sen perusteluihin, koska sinne on siirretty lakiin ennen kuulunutta ainesta. Tällainen tiivistäminen ei selkiytä, vaan hankaloittaa lain ymmärtämistä. Pidämme sitä lipsanduksena, koska työryhmä on käsittääksemme näin toiminut omien periaatteidensa vastaisesti.

Lausunnossaan Vesilakikomitean mietinnöstä (28.10.2004) Keskusliitto kiinnitti huomiota siihen sisältyvään kahteen merkittävään epäkohtaan:
•	Kalatalousvelvoite- ja maksujärjestelmää ei ole uudistettu riittävällä tavalla.
•	Katselmustoimitus- ja lopputarkastusinstituution lakkauttaminen heikentää dramaattisesti vahingonkärsijän asemaa ja oikeusturvaa, ettei tätä missään tapauksessa voida hyväksyä.

2
Aluksi Keskusliitto toistaa katselmustoimituksen ja lopputarkastuksen lakkauttamisesta sen, minkä se lausui 28.10.2004 Vesilupatoimikunnalle. Toistettakoon tässä seuraava.
Katselmustoimitukset ja lopputarkastukset ovat vähintään yhtä välttämättömiä ennalta arvaamattomien vahinkojen selvittämisessä, ja viime vuosina monet merkittävät katselrnustoimitukset ja lopputarkastukset ovat koskeneet juuri näitä kysymyksiä. Edellyttämättömiä vahinkoja syntyy säännönmukaisesti vesilain mukaisessa, samanaikaisuusperiaatteeseen pohjautuvassa järjestelmässä, sillä kaikki vahinkoja ei luonnollisesti aina etukäteen voida arvioida. Vesilain kantavana periaatteena on kuitenkin edellä kuvatulla tavalla se, että oikeusjärjestyksemme, samalla kun se sallii omaisuudensuojan loukkauksen, pitää huolen siitä, että kaikki aiheutuvat vahingot viran puolesta korvataan. Tämä ei ole mandollista eikä tämä tavoite toteudu, mikäli ennalta arvaamattomia vahinkoja ei voida selvittää katselmustoimituksessa tai lopputarkastuksessa. Vahingonkärsijällä ei tietenkään ole minkäänlaisia mandollisuuksia tai resursseja hankkia tarvittavia selvityksiä ja näyttöä ennalta arvaamattomia vahinkoja koskevan vahinkohakemuksen tekemiseen, ja tämä on täytynyt olla myös vesilakitoimikunnan jäsenten tiedossa. Tämän takia Kalatalouden Keskusliitto pitää suoranaisena hurskasteluna sitä, että toimikunta s. 9 esittää, että "Asianosaisten tulisi tarvittaessa itse huolehtia mandollisista jälkivaatimuksista käyttäen hyväksi vesilain tarjoamia keinoja esimerkiksi ennakoimattomien korvausten hakemiseksi ". Käytännössä katselmustoimitus- ja lopputarkastusinstituution lakkauttamisen välitön seuraus olisi vahingonkärsijöiden aseman kohtuuton heikentäminen ja johtaisi käytännössä siihen, että vahingonkärsijöiltä vesilain perusperiaatteiden vastaisesti riistettäisiin mandollisuudet saada korvausta ennalta arvaamattomista vahingoista
Edellä esitettyyn viitaten Kalatalouden Keskusliiton ehdoton vaatimus on, että katselmustoimitus- ja lopputarkastusinstituutiot pysytetään vesilain uudistamisen yhteydessä.
Velvoitteiden samanarvoisuudesta
Vesilakityöryhmä on käsitellyt velvoiteasiaa paneutuvasti ja päätynyt rinnastamaan ns. suoran velvoitteen samanarvoiseksi maksuvelvoitteen kanssa. Nykyisen luvanmyöntämiskäytännön mukaisesti tämä merkitsee, että uudet velvoitteet suurelta osin annetaan maksuvelvoitteina ja mandollisesti joukko vanhoja kalatalousvelvoitteita muutetaan maksuvelvoitteiksi. Siten rnaksuvelvoitteiden määrä tulee kasvamaan. Kuitenkin näiden kanden velvoitemuodon toimeenpanossa on ollut merkittäviä eroja, niin, että kalatalousvelvoite on antanut haitankärsijälle paremman vaikuttamismandollisuuden kuin kalatalousmaksun käyttö. Tämän takia Keskusliitto edelleenkin pitää parempana vanhan lain mukaista jakoa velvoitteiden ensisijaisuudesta. Työryhmän pohdiskelujen mukaisesti näiden velvoitemuotojen eroja vähentävät kalatalousvelvoitteiden toteuttamissuunnitelma ja kalatalousmaksun käyttösuunnitelma sekä oikaisu- ja valitusmenettely. Keskusliitto toteaa tyydytyksellä nämä uudistukset, mutta katsoo, ettei tämä ole paras mandollinen tapa hoitaa rnaksulla tehtävää velvoitehoitoa.
Kalatalousmaksujen toimeenpanosta
Keskusliitto ymmärtää velvoitehoidolla sitä, että siinä haitan aiheuttaja kalanhoidollisesti kompensoi vahinkoalueella aiheuttamansa haitan kalakannolle ja kalastukselle. Tällöin vastakkain ovat toiminnanharjoittaja ja haitankärsijä, joita edustavat lähinnä vedenornistajat (yksityinen kalatalousetu) ja ns. yleinen kalatalousetu. Nyt kalatalousmaksun hoitamisessa näiden kanden kalatalousedun suhde on edelleenkin kallellaan yleiselle puolelle niin voimakkaasti, että kalatalousmaksun hoitamiseen on valjastettu pelkästään kalatalousviranomainen siis yleisen kalatalousedun vaalija. Katsomme, että useassa tapauksessa pääpainon tulee olla lupa-asioiden mukaisissa haittojen vähentämisessä yksityisen kalatalousedun hoitamisessa, koska se on vastuussa vesiensä kalastuksen järjestämisestä ja kalakannan hoidosta (Kai 2 §). Tässä maksuvelvoitteen filosofia on käsittääksemme vinoutunut. Hallinnollinen toimivuus on asetettu järkevän maksuvelvoitteen hoidon edelle.
Lausunnossa Vesilakitoimikunnalle 28.10.2004 Keskusliitto perusteli "järkevää maksuvelvoitehoitoa" mm. näin:

3

Viime aikoina useista velvoiteistutuksista ei ole syntynyt hyväksyttävää tulosta, vaikka istutuksissa on käytetty laadultaan hyviä poikasia ja istutukset on tehty moitteettomasti. Huonojen tulosten syynä on pidetty mm. väärin suunnattua kalastusta. Tältä osin tulokset saattaisivat parantua, jos velvoitehoitoon olisi liitetty kalastusmääräysten antamisrnandollisuus.

Vesilain 2. luvun määräysten johdosta nykyisin tämä ei kuitenkaan ole mandollista, koska kalatalousmaksun toimeenpano on osoitettu kalatalousviranomaiselle. Samalla toimeenpano on irrallaan haitta-alueen kalastuksen järjestämisestä. Varsinkin taimenten velvoiteistutuksissa juuri tämä on alettu nähdä merkittävänä hoitotulosten parantamisen esteenä. Ongelma poistuu, jos kalatalousmaksujen toimeenpano siirretään TE -keskuksista kalastusalueille, lähemmäksi kalaveden hallinnointia. Tällöin voitaisiin haitankärsijän näkemysten mukaisesti hoitaa velvoitteita kalastusalueiden sisällä suoraan haitanaiheuttajan ja kalaveden omistajan kesken. Kun kalaveden omistajat voisivat nykyistä mutkattomamrnin neuvotella haitanaiheuttajien kanssa velvoitteiden toimeenpanosta, saavutettaisiin nopeamrnassa aikataulussa nykyistä parempi hoidon joustavuus ja teho vähemmällä byrokratialla. Velvoitehoito selkiytyy todennäköisesti myös siltä osin, että kalastusoikeuden haltijoiden tekemien valitusten määrä vähenee velvoiteprosessin aikana. Samalla normalisoituu kalatalousviranomaisen valvova rooli maksuvelvoitteiden toimeenpanossa.

Näin saadaan velvoiteistutuksista paras tulos, kun velvoiteistutuksia voidaan tarkastella yhdessä alueilla tehtyjen muiden istutusten rinnalla, ne saadaan linjaan kalastusalueiden käyttö- ja hoitosuunnitelmien kanssa ja kalastusalueet voivat antaa tarpeellisia kalastusmääräyksiä ja rajoituksia sekä myös valvoa istutustoimia kokonaisuudessaan. Muutoksella on positiivista merkitystä varsinkin Lapin kalastusalueiden taloudenpitoon.
Olemme pettyneitä, ettei lakiehdotuksen ole otettu edes valinnanvaraisena mandollisuutena kalatalousmaksun ohjaamista velvoitehoidon toiselle pääosapuolelle, joko kalastusoikeuden haltijalle, tai niin kuin Kalatalouden Keskusliitto on esittänyt, kalastusalueelle.
Työryhmän esityksen mukaan maksuvelvoitteen panee toimeen entiseen tapaan kalatalousviranomainen, vaikkakin työryhmässä on ollut henkeä, että "kalatalousmaksujen ohjaaminen kalastusoikeuden haltijalle saattaisi olla kuitenkin jossain yksityistapauksissa perusteltua". Työryhmä on katsonut, ettei laajempaan ohjaamiseen ole tässä vaiheessa perusteita, koska nykyisin osakaskunnilta puuttuvat valmiudet tehtävien hoitamiseksi ja että valmiuksia tulisi parantaa ohjaamalla osakaskuntia yhdistymään suuremmiksi kokonaisuuksiksi yhteisaluelain mukaisesti.
Keskusliitto katsoo, että tällä hetkelläkin on olemassa riittävän isoja ja aktiivisesti toimivia osakaskuntia, varsinkin Lapissa, missä velvoitteiden määrä on muutenkin suurin, niin ettei olisi ollut estettä ottaa lakiin tapauskohtaiseen harkintaan perustuvaa mandollisuutta ohjata kalatalousmaksujen käyttö osakaskunnan kautta.
Olemme täysin tietoisia siitä, että valtaosa osakaskunnista on yksikköinä liian pieniä ja niissä oleva asiantuntemus riittämätöntä hoitamaan kalatalousmaksun toimeenpanotehtävää, ja siksi esitimmekin alusta pitäen, että tehtävä ohjattaisiin kalastusalueelle, jossa on kaikki tarvittavat edellytykset.
Työryhmää on ilmaisesti närästänyt se, ettei kalastusalue ole omistusyksikkö ja näin se joutuisi toimimaan kalatalousmaksujen toimeenpanossa samaan tapaan välikätenä kuin kalatalousviranomainen. Työryhmä ei ole edes pohtinut sitä mandollisuutta, että kalastusalueelle ohjattaisiin kalatalousmaksujen toimeenpano.
Joka tapauksessa kalatalousmaksun toimeenpano mandollisimman läheisessä suhteessa vahinkoalueen ihmisiä (kalastusalue) on parempi ratkaisu kuin etäinen viranomaistoimi, johon liittyvä kuulemismenettely täyttää kylläkin lain kirjaimen, mutta ei suinkaan aina ole toimivaa.
Tässä vaiheessa pidämme parhaana sellaisen menettelyn, että kalatalousmaksujen toimeenpano ohjataan pääsääntöisesti alueellisen kalatalousviranomaisen kautta, mutta sen rinnalle jätetään

4

mandollisuus harkinnanvaraisesti käyttää tehtävässä kalastusoikeuden haltijaa. Laissa tulisi olla harkinnanvarainen mandollisuus tapauskohtaisesti ohjata kalatalousmaksun toimeenpano kalastusoikeuden haltijalle.

Kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelman asemasta
Työryhmän ehdottamassa lakitekstissä ei viitata mm. kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelman huomioon ottamiseen. Perusteluissa todetaan, että maininta "kalastuksen järjestely" mm. kattaisi em. suunnitelman huomioon ottamisen.
Kuitenkin käsitteenä "kalastuksen järjestely" on niin laaja ja monitasoinen, ettei työryhmä ole voinut tarkoittaa sitä kokonaisuutena. Siksi kohtaa tulee tarkentaa, niin että lakitekstissä yksilöidysti mainitaan keskeisimmät "kalastuksen järjestelyyn" kuuluvat asiakirjat samaan tapaan kuin Vesilakitoimikunta on sen ilmaissut, kuitenkin niin, että se koskee kumpaakin velvoitemuotoa. Tähän joukkoon kuuluu kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelma.
Edellä sanottu on yksi esimerkki siitä, miten keskeinen aisa selviää vasta lain perusteluista. On kohtuutonta edellyttää tavallista lainkäyttäjää lukemaan rinnakkain lakia ja sen perusteluja.

Korvauksista
Kalatalouden Keskusliitto pitää aineellisoikeudellisesti perusteltuna, että korvattavia vahinkoja koskevia määrittelyjä ei ole kirjoitettu nykyistä yleisempään muotoon. Sen sijaan nykyinen jako vahinkoihin, haittoihin ja muihin edunmenetyksiin tulisi sen havainnollisuuden vuoksi sisällyttää edelleen lakitekstiin.
Keskusliitto pitää lakiteknisesti perusteltuna, että korvaukselle määrättävää korkoa koskevat säännökset kootaan yhteen pykälään. Samoin perusteltua on se, että vesilain, ympäristövahinkolain ja vahingonkorvauslain soveltaminen kytketään työryhmän esityksen mukaisesti kuhunkin korvaussäännökseen.
Mandollisuus hakea korvauksia ennakoimattomista vahingoista on tärkeä osa haitankärsijän oikeusturvaa. Kalatalouden Keskusliitto pitää erityisen tärkeänä, että tältä osin ei vahinkojen selvittämisvelvollisuuteen eikä näyttötaakkaan tehdä sisällöllisiä muutoksia.

Voimaantulosta ja siirtymäsäännöksistä
Kalatalouden Keskusliitto pitää työryhmämietintöön sisältyviä säännöksiä vanhojen lupien osalta tarpeellisina. Siirtymäsäännösten kokoaminen yhteen lukuun sekä säännös uuden vesilain soveltamisesta vanhojen lupien lupamääräysten tarkistamiseen selkeyttävät lainvalintatilanteita. Ehdotukseen sisältyvä 19 luvun 14§:n laajennettu tarkistusmandollisuus koskien voimassa olevaa vesilakia edeltäviä hankkeita on haitankärsijän oikeusturvan kannalta perusteltu.

Ehdotukset
Lainkohta (3. luku 13 §)

Sisällälliset muutosehdotukset
• ..."ottaen huomioon hankkeen ja sen vaikutuksen laatu, muut haitta-alueella toteutettavat toimenpiteet, kalastuslaissa (286/1982) tarkoitettu kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelma ja muut kalatalousviranomaisen hyväksymät kalaston suojelemiseksi laaditut suunnitelmat."

5

• ...(kalatalousvelvoite) taikka määrättävä maksamaan tällaisten toimenpiteiden kohtuullisia kustannuksia vastaava maksu kalatalousviranomaisen tai harkinnanvaraisesti kalastusoikeuden haltijan käytettäväksi (kalatalousmaksu).

Tekniset muutosehdotukset
•	Työryhmän ehdotuksen sanonta "kalatalousviranomaiselle". tulee muuttaa
Vesilakitoimikunnan käyttämään muotoon; "kalatalousviranomaisen käytettäväksi".
•	4. momentin viittaus 1 momenttiin on virheellinen. Pitää olla "Kalatalousmaksu käytetään 3.
momentissa tarkoitettujen"...
•	Kentällä "kalatalousvelvoite" saa pakostakin kaksi merkitystä. Se on oma toimenpiteensä, jonka elementeistä on laissa annettu esimerkkejä (kalatie, kalataloudellinen kunnostus jne.), mutta se voi olla myös kalaa koskevan velvoitteen yhteisnimitys, johon sisältyy em. tarkoittama kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu. Lakitekstiä tulee selkiyttää niin, ettei käytännön toimissa samalla sanalla ole kahta eri merkitystä. (Sinällään lakiteksti on looginen, mutta koska siitä puuttuu näiden velvoitemuotojen yhteisnimitys, käytännössä käsitteet jossain määrin sekaantuvat). Käyttäjien kannalta selkeintä olisi, jos kalatalousvelvoite olisi yleisnimitys, joka koostuisi toimenpidevelvoitteesta ja kalatalousmaksusta. Jos tällaista muutosta ei tehdä,
•	lain perusteluista poistaisimme käsitteen toimenpidevelvoite, koska sitä ole määritelty.
Malmin kauppatie 26 00700 Helsinki	Puhelin 09 6844 590	www.ahven.net	
Maims handelsvägen 26 00700 Helsingfors	Fax	09 6844 5959	etunimi.sukunimi@ahven.net	

pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,21610);(2358,21610);(2358,16983);(21603,16983);(21603,0);(0,0);fBehindDocument1	arkku 1Glyllylä~	Kari Kilpinen
	toiminnanjohtaja	osastopäällikkö